ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. м.Київ Справа№ 920/1396/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Энергетический стандарт"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019,

повний текст якої складено та підписано 23.08.2019,

у справі №920/1396/15 (суддя Жерьобкіна Є.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку"

до публічного акціонерного товариства

"Сумське машинобудівельне науково-виробниче об`єднання",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладників фізичних осіб,

про стягнення 5665899,56 доларів США (124825433,21грн.)

та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства

"Сумське машинобудівельне науково-виробниче об`єднання"

до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю "Энергетический стандарт",

про внесення змін до кредитного договору ККРОD.80407.017 від 22.05.2013 та визнання права, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - ТОВ"Энергетический стандарт", м.Москва, Росія, звернулася до Господарського суду Сумської області з позовною заявою №292 від 13.02.2019 про припинення зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 позовну заяву №292 від 13.02.2019 повернуто ТОВ"Энергетический стандарт" на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

При постановленні вказаної ухвали суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що ТОВ"Энергетический стандарт" не усунуло недоліки позовної заяви №292 від 13.02.2019 у строк, встановлений судом.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ТОВ"Энергетический стандарт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 скасувати та справу №920/1396/15 передати на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ"Энергетический стандарт" посилається на те, що суд першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали не врахував положень ст.117 Господарського процесуального кодексу України щодо зупинення перебігу процесуальних строків, в тому числі і строку на усунення недоліків зустрічної позовної заяви. Окрім цього, заявник вважає, що судом порушено вимоги Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах щодо надіслання (вручення) йому копій процесуальних документів у справі №920/1396/15.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019 справу №920/1396/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - ЯковлєвМ.Л., судді КуксовВ.В., ШапталаЄ.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 у справі №920/1396/15 апеляційну скаргу ТОВ"Энергетический стандарт" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 залишено без руху.

20.01.2020 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 у справі №920/1396/15 поновлено ТОВ"Энергетический стандарт" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ"Энергетический стандарт" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15.; розгляд апеляційної скарги ТОВ"Энергетический стандарт" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

10.02.2020 від ПАТ"Всеукраїнський банк розвитку" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти задоволення її вимог, вважає оскаржену ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить суд апеляційної інстанції залишити спірну ухвалу без змін.

Від ПАТ "Сумське машинобудівельне науково-виробниче об`єднання" та Фонду гарантування вкладників фізичних осіб відзивів на апеляційну скаргу не надійшло. Відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ч.10 цієї статті та ч.2 ст.271 цього Кодексу.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п.1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч.1 ст.255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу суду про повернення позовної заяви, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2019 ТОВ"Энергетический стандарт" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою №292 від 13.02.2019 про припинення зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 02.07.2019 у справі №920/1396/15 позовну заяву ТОВ"Энергетический стандарт" залишено без руху. Заявнику наданий строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала Господарського суду Сумської області від 02.07.2019 у справі №920/1396/15 про залишення без руху позовної заяви ТОВ"Энергетический стандарт" отримана останнім 22.07.2019.

Разом із цим, ухвалою господарського суду Сумської області від 16.07.2019 провадження у справі №920/1396/15 зупинене до повернення матеріалів справи від Північного апеляційного господарського суду до Господарського суду Сумської області.

Тобто, провадження у справі №920/1396/15 було зупинене до моменту отримання ТОВ"Энергетический стандарт" ухвали Господарського суду Сумської області від 02.07.2019 у справі №920/1396/15.

В подальшому, ухвалою господарського суду Сумської області від 23.08.2019 поновлене провадження у справі №920/1396/15.

Відповідно до ч.3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За висновком суду першої інстанції, оскільки станом на 23.08.2019 ТОВ"Энергетический стандарт" не усунуло недоліки позовної заяви №292 від 13.02.2019, така заява вважається неподаною та підлягає поверненню на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст.117 Господарського процесуального кодексу України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. З дня відновлення провадження перебіг процесуальних строків продовжується.

За загальним правилом, зупинення провадження у справі за своєю суттю є тимчасовим припиненням всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням передбачених процесуальним законом причин, що перешкоджають подальшому розгляду.

Зважаючи на вчинення зупинення провадження у справі №920/1396/15 згідно з ухвалою господарського суду Сумської області від 16.07.2019, зокрема, зупиняється і перебіг процесуального строку, встановленого судом першої інстанції для усунення недоліків поданої позовної заяви.

Оскільки провадження у справі №920/1396/15 поновлено 23.08.2019 і того ж дня спірною ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 позовну заяву №292 від 13.02.2019 повернуто ТОВ"Энергетический стандарт", у суду першої інстанції були відсутні законні підстави як для висновку про закінчення строку на усунення недоліків позовної заяви 23.08.2019, так і для постановлення оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 про повернення позовної заяви ТОВ"Энергетический стандарт" №292 від 13.02.2019 та про направлення справи №920/1396/15 Господарському суду Сумської області.

Окрім наведеного, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що судом порушено вимоги Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах щодо надіслання (вручення) йому копій процесуальних документів у справі №920/1396/15, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частинами першою та другою ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст.7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частин першої - четвертої ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 365 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із частинами першою та другою ст.367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Водночас, слід враховувати, що названою нормою встановлено право суду, а не обов`язок у разі необхідності, з урахуванням обставин конкретної справи та вимог закону, звертатись до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією, до якої Україна приєдналася 19.10.2000 відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000.

Відповідно до частини першої ст.1 Конвенції ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно із частиною першою ст.2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3- 6.

Відповідно до ст.5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Водночас, ст.10 Конвенції передбачено, що якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном, b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Проте, як зазначає заявник, відповідно до Застережень Російської федерації до Конвенції, вручення документів способами, передбаченими в ст.10 Конвенції, в Російській федерації не допускається.

Відповідно до ст.15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесене, поки не буде встановлено, що: a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

У випадку, передбаченому частиною другою ст.15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Разом з тим відповідно до положень ст.15 Конвенції вбачається, що ця норма застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, яка розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту.

Тобто положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки саме відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №911/165/18.

Як вбачається з матеріалів справи, іноземним учасником у цій справі є ТОВ"Энергетический стандарт", м.Москва, Росія.

Отже, суд першоїі інстанції, направляючи процесуальні документи у справі №911/165/18 безпосередньо на адресу ТОВ"Энергетический стандарт" дійшов правильного висновку про застосування ст.15 Конвенції, якою визначено, що судове рішення не може бути винесене, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві та це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Відповідно до частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, насамперед, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 ст.6 даної Конвенції (§66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Отже, враховуючи можливість застосування ст.10 Конвенції та направлення судових рішень поштою, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність застосування порядку передачі судових та позасудових документів, врегульованого ст.367 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Конвенції.

За наведених у даній постанові обставин колегія суддів дійшла до висновку про скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст.271 ГПК України, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст.13, 14, 73, 74, 76, 86, 113, 115-117, 129, 174, 252, 269-271, 273, 275, 277, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Энергетический стандарт" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.08.2019 у справі №920/1396/15 скасувати.

3. Справу №920/1396/15 повернути Господарському суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов