ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 справа № 914/1888/19

За позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго», м. Львів

про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат

ціна позову: 1 443 328,44 грн.

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Дубенюк Н.А.

Представники:

від позивача: Старчик А.А.

від відповідача: Сливка В.В.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 1 443 328,44 грн.

17.09.2019 ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 17.10.2019.

08.10.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№ 41621/19).

У зв`язку з неявкою позивача в підготовче засідання 17.10.2019 та усне клопотання відповідача, суд відклав підготовче засідання на 14.11.2019 (пункт 34 протоколу судового засідання від 17.10.2019).

08.11.2019 відповідачем подано додаткові пояснення до відзиву (вх.№ 46324/19).

11.11.2019 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№ 46448/19).

14.11.2019 в підготовчому судовому засіданні продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, продовжено строк подання заперечення на відповідь на відзив позивача та підготовче засідання відкладено на 05.12.2019 (пункт 50 протоколу судового засідання від 14.11.2019).

В судовому засіданні 05.12.2019 оголошено перерву по розгляду справи у підготовчому судовому засіданні до 17.12.2019.

13.12.2019 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив з контррозрахунком заборгованості (вх.№ 52687/19).

Ухвалою суду від 17.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2020.

В судовому засіданні 20.01.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити повністю.

В судове засідання 20.01.2020 представник відповідача заперечує про ти заявлених позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, просить в позові задоволити частково та зменшити пені що підлягає стягненню на 90%. Представник позивача заявив заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, щодо судових витрат та зазначив що докази розміру понесених судових витрат будуть продані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Аргументи сторін.

Позиція позивача.

Відповідач у порушення умов договору купівлі-продажу природного газу від 10.10.2017 № №6226/1718-ТЕ-21, не виконав свого обов`язку зі своєчасної оплати вартості отриманого газу, внаслідок чого позивач здійснив нарахування 810 635,51 грн пені, 194 527,98 грн 3% річних та 438 164,96 грн інфляційних втрат.

Отже, предметом позову є стягнення:

- 810 635,51 грн пені,

- 194 527,98 грн 3% річних,

- 438 164,96 грн інфляційних втрат.

Підставою позову є порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 10.10.2017 № №6226/1718-ТЕ-21 в частині несвоєчасної оплати отриманого газу.

Попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з суми сплаченого судового збору у розмірі 21 650,00 грн.

Позиція відповідача.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що розрахунки за спожитий природний газ за договором здійснювалися власними коштами та на підставі постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 за рахунок субвенцій. На переконання відповідача, позивач здійснює нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат починаючи з жовтня 2017р., однак з незрозумілих причин зарахування субвенційних коштів, які надійшли в березні 2018 на виконання постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 не враховує (копія платіжного доручення № 26 від 26.04.2018 на суму 9 000 000,00 грн).

Відповідач вважає, що оскільки з 01.01.2018р. позивач є учасником розрахунків на підставі постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, останній зобов`язаний зараховувати оплати, які надійшли від відповідача як субвенція з державного бюджету в погашення заборгованості за природний газ за минулі періоди.

Відтак, за січень 2018 відповідачем сплачено 448 327,08 грн субвенційними коштами (згідно платіжного доручення від 26.04.2018) так і власними коштами; за лютий 2018 відповідачем здійснено розрахунки субвенційними коштами в сумі 4 221 647,76 грн (згідно платіжного доручення від 26.04.2018) та допущено зовсім незначні прострочення платежів; за березень 2018р. відповідачем здійснено розрахунки субвенційними коштами в сумі 4 041 458,48 грн згідно платіжного доручення від 26.04.2018 та прострочення платежів не допущено; та з врахуванням що розрахунки відповідачем за договором здійснювались на підставі постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 то за квітень-вересень 2018 розрахунки здійснено власними коштами, без прострочень.

З огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, відповідач не міг самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ, у зв`язку з чим відсутня його вина у простроченні платежів. Також відповідачем заявлено клопотання про зменшення заявленої до стягнення пені на 90%.

Відповідачем у відзиві зазначено орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат.

Фактичні обставини справи.

10.10.2017р. між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) укладено Договір постачання природного газу №6226/1718-ТЕ-21 (надалі - Договір), відповідно п. 1.1., 1.2. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно п. 3.7. Договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Як встановлено судом, на виконання зобов`язань за Договором, позивачем протягом жовтня 2017 - вересня 2018 поставлено, а відповідачем прийнято природний газ, загальною вартістю 21 033 420,88 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за вказаний період:

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 811 582,36 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 3 341 889,52 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 3 657 434,24 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 4 149 183,01 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 4 221 647,76 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 4 041 458,48 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 на суму 363 965,26 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2018 на суму 94 393,00 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2018 на суму 98 985,49 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 на суму 67 378,84 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2018 на суму 88 139,98 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2018 на суму 97 362,94 грн.

Акти підписані повноважними представниками сторін Договору та скріплені їх печатками.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, зокрема, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно п.п 4 п 6.3. Договору оплата за природний газ здійснюється шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що за поставлений природний газ за Договором відповідач розрахувався у повному обсязі, шляхом перерахування власних коштів (банківські виписки у матеріалах справи) і коштів, які перераховані постачальнику на підставі постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (платіжне доручення № 26 від 26.04.2018 в розмірі 9 000 000,00 грн).

Суд зазначає, що спір виник внаслідок нарахування постачальником споживачу пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасний розрахунок за одержаний природний газ. Заперечуючи проти позову, споживач стверджує, що мали місце лише незначні прострочення, натомість прострочення на які вказує позивач виникли внаслідок не зарахування останнім субвенційних коштів та нарахування пені, 3% річних та інфляційних на заборгованість, яка була сплачена коштами, перерахованими згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256.

Листами (від 30.10.2017 № 01/1766, від 29.05.2018 № 01/1168, від 30.09.2018 № 01/3092, від 07.11.2018 № 01/3133) відповідач просив переплати за певними договорами зарахувати в рахунок оплати договору №6226/1718-ТЕ-21 від 10.10.2017.

Норми права та висновки суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи ( вбачається з банківських виписок та платіжного доручення № 26 від 26.04.2018 на призначення платежу: «Заборг. за газ природний за березень 2018. Згідно дог.пост.прир.газу №6226/1718-ТЕ-21 від 10.10.2017р.: Постанова КМУ України від 04.03.2002р. № 256», оплата за поставлений газ за Договором, проводилася відповідачем власними коштами та коштами, перерахованими згідно Порядку (постанови КМУ від 04.03.2002 р. №256).

Пунктом 1 Порядку передбачено, зокрема, що такий визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення.

Відповідно до положень абзацу 1, 3 п. 8-1 Порядку (в редакції, чинній на 01.01.2018р.), кошти, отримані як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, отримані постачальниками від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутового сміття та рідких нечистот та іншими суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, використовуються протягом бюджетного року за цільовим призначенням.

Суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на розподіл природного газу, кошти, отримані згідно з абзацами другим та сьомим цього пункту, спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), на оплату послуг з транспортування природного газу оператору газотранспортної системи та (або) сплату грошових зобов`язань з податків, зборів і платежів до державного бюджету, в тому числі податку на додану вартість в межах нарахувань на обсяг планової тарифної виручки, встановленої НКРЕКП на плановий період.

З врахуванням наведеного, суд зазначає, що визначений Порядком (в редакції, чинній з 01.01.2018) правовий механізм передбачає можливість підприємства у 2018 році розрахуватися з компанією за заборгованість, існуючу станом на 01.01.2018 за пільгами та житловими субсидіями населенню за попередній період, проте жодного посилання на можливість включення до обсягу асигнувань, виділених державою, боргів за договорами між суб`єктами господарювання, які виникли в період до 01.01.2018р., і які не є боргами за пільги та житлові субсидії населенню, Порядок не містить.

Також, використання відповідачем асигнувань, отриманих у 2018 році згідно з Порядком (в редакції, чинній з 01.01.2018), з метою погашення боргу перед постачальником, свідчить про власне волевиявлення споживача щодо використання бюджетних коштів, однак не позбавляє підприємство обов`язку відшкодування втрат кредитора, пов`язаних з простроченням грошового зобов`язання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 Порядок не передбачає зміну порядку та строків здійснення розрахунків між сторонами, а встановлює виключно порядок зарахування отриманих відповідачем бюджетних коштів на рахунки кредитора, тому порушення державою обов`язку перед надавачами послуг щодо розрахунків не звільняє останніх від відповідальності перед постачальниками енергоносіїв за прострочення виконання договірних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок викладений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 12.03.2019р. у справі №910/3657/18.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як установив суд, упродовж жовтня 2017 по вересень 2018 позивач поставляв, а відповідач приймав (споживав) газ.

У пункті 6.2. Договору сторонами визначено, що оплата за природний газ повинна бути здійснена до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пп. 4 п. 6.3. Договору, оплата за природний газ здійснюється таким чином: шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки споживачем допущено прострочення внесення платежів у встановлений в п. 6.2. Договорі строк, він вважається таким, що прострочив.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Пленум Вищого господарського суду у своїй постанові № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Дана правова позиція викладена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Суд здійснено перерахунок інфляційних втрат з врахуванням вище наведеного, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений помноженої на індекс інфляції починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, п. 8.2. Договору передбачалося, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На підставі п. 1 Додаткової угоди №1 від 15.01.2018р. до Договору, п. 8.2. Договору викладено в новій редакції: «У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що вартість поставленого споживачу природного газу за Договором була частково сплачена коштами, перерахованими згідно Порядку, а саме - 9 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 26 від 26.04.2018, в якому призначення платежу: «Заборг. за газ природний за березень 2018. Згідно дог.пост.прир.газу №6226/1718-ТЕ-21 від 10.10.2017» Однак, даний платіж позивачем не відображений у розрахунку заборгованості за природній газ і відповідно не враховано при нарахуванні пені, 3% річних та інфляційних.

Здійснюючи перевірку доводів відповідача щодо відсутності з його сторони прострочень, не зарахуванням постачальником коштів, які надійшли згідно Порядку, що призвело до безпідставного нарахування пені, 3% річних та інфляційних та водночас аналізуючи долучений до позовної заяви розрахунок, наявні платіжні документи, банківські виписки по рахунку, судом встановлено.

Жовтень 2017

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 31.10.2017 на суму 811 582,36 грн був оплачений відповідачем виключно власними коштами, остаточний розрахунок відбувся 01.02.2018. В даному випадку мало місце прострочення оплат. Здійснивши перевірку розрахунку, в межах заявлених позовних вимог до стягнення підлягає 8 285,56 грн пені, 1 564,34 грн 3% річних та 4 113,33 грн інфляційних втрат.

Листопад 2017

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 30.11.2017 на суму 3 341 889,52 грн був оплачений відповідачем виключно власними коштами, остаточний розрахунок відбувся 03.03.2018. В даному випадку мало місце прострочення оплат. Здійснивши перевірку розрахунку, з врахуванням ч. 5 ст.254 ЦК України (25.12.2017 вихідний день), до стягнення, в межах заявлених позовних вимог підлягає 76 052,60 грн пені, 14 519,11 грн 3% річних та 52 262,10 грн інфляційних втрат.

Грудень 2017

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 31.12.2017 на суму 3 657 434,24 грн був оплачений відповідачем виключно власними коштами, остаточний розрахунок відбувся 23.03.2018. В даному випадку мало місце прострочення оплат. Здійснивши перевірку розрахунку, до стягнення, в межах заявлених позовних вимог підлягає 73 928,81 грн пені, 14 495,85 грн 3% річних та 32 916,91 грн інфляційних втрат.

Січень 2018

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 31.01.2018 на суму 4 149 183,01 грн був оплачений відповідачем частково власними коштами, а також за рахунок коштів, перерахованих відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, а саме: за період з 23.03.2018 - 25.04.2018 - власними коштами; 26.04.2018 зараховано 448 327,08 грн (згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості). Остаточний розрахунок відбувся 26.04.2018 (згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256). Здійснивши перевірку розрахунку з врахуванням коштів перерахованих відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, до стягнення, в межах заявлених позовних вимог підлягає 72 796,01 грн пені, 14 273,73 грн 3% річних та 36 365,24 грн інфляційних втрат.

Лютий 2018

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 28.02.2018 на суму 4 221 647,76 грн був оплачений відповідачем за рахунок коштів, перерахованих відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, 26.04.2018 зараховано 4 221 647,76 грн (згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості). Отже, остаточний розрахунок відбувся 26.04.2018 за рахунок коштів, перерахованих згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256.

Здійснивши перевірку розрахунку з врахуванням коштів перерахованих відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, до стягнення, в межах заявлених позовних вимог підлягає 117 974,81 грн пені, 10 756,53 грн 3% річних та 33 773,18 грн інфляційних втрат.

Березень 2018

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 31.03.2018 на суму 4 041 458,48 грн був оплачений відповідачем за рахунок коштів, перерахованих відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, 26.04.2018 зараховано 4 041 458,48 грн. В даному випадку прострочення оплати відсутнє. Отже, остаточний розрахунок відбувся 26.04.2018 за рахунок коштів, перерахованих згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256.

Квітень 2018.

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 30.04.2018 на суму 363 965,26 грн був оплачений відповідачем частково власними коштами та а також за рахунок коштів, перерахованих відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, а саме: за період з 26.04.2018 - 27.04.2018 - власними коштами; 26.04.2018 зараховано 288 566,68 грн (згідно постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 у порядку черговості та згідно пп. 4 п. 6.3. Договору). В даному випадку прострочення оплат відсутнє. Остаточний розрахунок відбувся ще 27.04.2018.

Травень 2018

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі від 31.05.2018 на суму 94 393,00 грн, був оплачений відповідачем власними коштами. В даному випадку прострочення оплат відсутнє. Отже, остаточний розрахунок з врахуванням передоплати відбувся ще 27.04.2018.

Червень- Вересень 2018

Природний газ поставлений на підставі акту приймання-передачі природного газу від 30.06.2018 на суму 98 985,49 грн; акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 на суму 67 378,84 грн; акту приймання-передачі природного газу від 31.08.2018 на суму 88 139,98 грн та акту приймання-передачі природного газу від 30.09.2018 на суму 97 362,94 грн був оплачений відповідачем власними коштами, з врахуванням передоплати за даним Договором. В даному випадку прострочення оплат за даними актами відсутнє.

Отже, з врахуванням вище наведено стягненню підлягає 564 078,11 грн з яких: 349 037,79 грн пені, 55 609,56 грн 3% річних та 159 430,76 грн інфляційних втрат. В задоволенні 451 597,72 грн пені, 138918,42 грн 3% річних та 278 734,20 інфляційних втрат позовних вимог слід відмовити.

Розглянувши клопотання КП «Стрийтеплоенерго» про зменшення пені, з`ясувавши думку представника позивача з приводу вказаного клопотання (який заперечив проти задоволення клопотання), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру пені є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе стягнення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Клопотання про зменшення розміру пені обґрунтоване наступними обставинами:

- відповідач є комунальним підприємством, засновником якого являється Стрийська міська рада;

- споживачем послуг, які надаються відповідачем являється переважно населення, бюджетні установи/організації;

- відповідач перебуває у вкрай несприятливому фінансовому становищі, спричиненим значною дебіторською заборгованістю (зокрема, несвоєчасне фінансування бюджету за надані населенню субсидії та пільг споживачам КП «Стрийтеплоенерго»);

- відсутність можливості розпоряджатися коштами, які надходять та одразу підлягають розподілу та автоматичному перерахунку на користь гарантованого постачальника;

- тариф на електроенергію, який затверджений на в тарифі на теплову енергію для категорії споживачів «населення» станом на 01.10.2017р. становив 188,10 грн., відносно фактично затвердженого НКРЕКП - 168,48 грн. (ріст складає 11,6%); на момент завершення оплати за Договором (квітень 2018р.), тариф складав 223,47 грн. (ріст склав 132,64%);

- на виконання наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №630 від 14.12.2012р. Стрийською міською радою прийнято рішення №353 від 02.06.2017р. про погодження та прийняття інвестиційної програми на 2017 рік, в тарифі НКРЕКП на теплову енергію складову «виробничі інвестиції» затверджено в сумі « 0», відповідач змушений вільні обігові кошти спрямовувати на затверджену інвестиційну програму;

- стягнення пені в заявленому розмірі спричинить додаткове збільшення збитків підприємства, яке не матиме жодних джерел для їх покриття, адже підприємство змушене щомісячно здійснювати чималі поточні платежі за постачання, транспортування та розподіл природного газу щоб не допустити зриву опалювального сезону 2019-2020р.р., а також прострочення оплат за природний газ та виникнення додаткових штрафних санкцій.

Суд, взявши до уваги наведені відповідачем обставини, долучені до клопотання документи, а також те, що згідно оборотно-сальдової відомості за І півріччя 2019р., дебіторська заборгованість відповідача складає 23 056 365,00 грн., врахувавши, що відповідач не є безпосереднім споживачем природного газу, що поставлявся за Договором, неспроможність самостійно оплатити поставлений газ (значна частина вартості сплачена державними коштами на підставі постанови КМУ від 04.03.2002р. №256), прострочення оплат відбулося не з прямої вини споживачів, заборгованість за Договором була сплачена у повному обсязі, до стягнення з відповідача за цим рішенням підлягають 3% річних та інфляційні, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, шляхом зменшення пені на 50% що підлягає стягненню та стягнення з відповідача на користь позивача 174 518,90 грн. пені.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що за змістом п. 4.3. Постанови Пленуму ВГС України від 21.02.2013р. №7, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 8 461,17 грн.

Керуючись статями 10, 12, 20, 73,76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Новаківського, 9; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 174 518, 90 грн пені, 55 609,56 грн. 3% річних, 159 430,76 грн інфляційних втрат та 8 461,17 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Інформацію у справі, яка розглядається можна отримати за такою веб-адресою - http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення складено та підписано 30.01.2020.

Суддя Коссак С.М.