ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1384/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька"

про стягнення страхового відшкодування в сумі 7534 грн 56 коп.

представники сторін в судове засідання не з`явилися.

З урахуванням ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суть спору.

ПрАТ "СК "АРКС" звернулося до суду з позовом до ПрАТ СК "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 7534 грн 56 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 30.12.2019 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначити на 28.01.2020; сторонам встановлено відповідні строки для подачі до суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

28.01.2020 розгляд справи по суті відкладено на 25.02.2020, про що зазначено у протоколі судового засідання від 28.01.2020. Про дату та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином відповідними ухвалами.

Матеріали справи місять клопотання позивача № 2638 АРКС від 17.02.2020 (вх. № 2734/20 від 20.02.2020; № 2638 АРКС від 20.01.2020 (вх. № 928/20 від 20.01.2020) про розгляд справи без участі його повноважного представника.

Правом участі у судових засіданнях сторони не скористалися. Відповідач відзиву на позов не подав.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи.

Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № тп117997а7к3 від 06.04.2017 позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування, в результаті чого набув право зворотної вимоги до ПрАТ СК "Галицька". Остання згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 2431449, застрахувала цивільно-правову відповідальність винної у ДТП особи. Враховуючи ліміт відповідальності страховика, просить стягнути з відповідача 7534 грн 56 коп. страхового відшкодування. Свою позицію обґрунтовує положеннями ст. 22, 512, 514, 980, 988, 993, 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 8, 16, 20, 27 Закону України "Про страхування", ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 352 Господарського кодексу України.

Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між ПрАТ "СК "АХА Страхування", змінено найменування на ПрАТ "СК "АРКС" згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 27.12.2019, (страховик/позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № тп117997а7к3 від 06.04.2017. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2018 у справі № 761/7920/18 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 20.02.2018 скоєна внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 (автомобіль Toyota д.н.з. НОМЕР_2 ) п. 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження автомобіля Toyota д.н.з. НОМЕР_1 (страховик АТ "СК "АХА Страхування").

На виконання умов договору страхування наземного транспорту № тп117997а7к3 від 06.04.2017, на підставі повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 20.02.2018, акту огляду транспортного засобу від 05.03.2018, ремонтної калькуляції № 1.003.18.0 від 11.03.2018, рахунку № ВДиС-0009820 від 14.03.2018, страхового акта № АХА 2365451 від 14.03.2018 з розрахунком страхового відшкодування по справі № 1.003.18.0002535, страховик - АТ "СК "АХА Страхування" платіжним дорученням № 431 630 від 15.03.2018 виплатив 7534 грн 56 коп. за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Матеріали справи містять поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 2431449, у відповідності до якого, страховиком транспортного засобу Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП - 20.02.2018 є ПрАТ СК "Галицька".

Заява вих. № 2638 АХА/АГ від 08.10.2018 АТ "СК "АХА Страхування" до ПрАТ СК "Галицька" про сплату 7534 грн 56 коп. залишена відповідачем без належного реагування.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку страхового відшкодування в розмірі 7534 грн 56 коп.

Згідно з ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ГК України страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України, ст. 354 ЦК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988, ч. 1 ст. 990 ЦК України обумовлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Матеріалами справи документально підтверджено факт виплати страховиком - АТ "СК "АХА Страхування" страхового відшкодування в розмірі 7534 грн 56 коп. за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Приписами ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" обумовлено, що до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП - ОСОБА_2 , автомобіль Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , являлась застрахованою ПрАТ СК "Галицька" на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 2431449, діючого на момент скоєння ДТП - 20.02.2018.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У відповідності до ст. 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. ст. 1 вказаного Закону).

Як вказує п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За таких обставин правомірним визнається судом стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 7534 грн 56 коп.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії", навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Згідно п. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач в судове засідання не з`явився, своїми правами, наданим йому ст. 42, 46, 165, 251 ГПК України не скористався, будь-яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов`язань не надав, доводи позивача не спростував. Таким чином, стягненню з відповідача в судовому порядку підлягає страхове відшкодування в розмірі 7534 грн 56 коп.

При цьому, суд приймає до уваги, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судові витрати.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 165, 178, 202, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АРКС" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення 7534 грн 56 коп. - задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070 (ідентифікаційний код 20474912) - 7534 грн 56 коп. (сім тисяч п`ятсот тридцять чотири грн 55 коп.) - страхового відшкодування, 1921 грн 00 коп. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн 00коп.) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.02.2020.

Суддя Т. В. Стефанів