ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/3081/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера", Вінницька обл., м. Калинівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", Київська обл.,

м. Ірпінь

про стягнення 157 100 грн. 76 коп.

Представники сторін:

позивача - Ткаченко Т.О.;

відповідача - не з`явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 157 100 грн. 76 коп., з яких: 114 574 грн. 31 коп. - борг; 35 972 грн. 80 коп. - пеня; 2 863 грн. 00 коп. - 3 % річних; 3 690 грн. 65 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином обов`язку по оплаті поставленого товару за договором поставки № 1 І0 28197 від 01.06.2016 року.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, однак 07.02.2020 р. на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову посилаючись на те, що акт перевірки розрахунків не є первинним документом, не містить відомості про господарську операцію, не є доказом здійснення поставки, у видаткових накладних не вбачається за можливе ідентифікувати особу представника покупця так як наявний лише підпис та нерозбірливо написано прізвище, неможливо встановити повноваження особи яка отримала товар, оскільки відсутня посада, та будь-який документ на підтвердження повноважень. Крім того відповідачем здійснено оплату за поставлений товар на загальну суму 100 000 грн. 00 коп. (копії платіжних доручень додані до відзиву), які позивачем не відображені в позовній заяві. Оскільки позивач не довів існування основного боргу, тому індекс інфляції, 3 % річних та пеня нараховані безпідставно, так як не можуть нараховуватись на неіснуючий борг.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2016 року між ТОВ "Астерс Груп" та ТОВ "Еко-Сфера" було укладено договір № 1I028197, відповідно до умов якого виробник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим договором, виготовити, відповідно до Технічних умов Товару, та поставити товар замовнику під Торговим знаком, для подальшого продажу замовником, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виготовлений та поставлений товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 4.4. договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виробника протягом 60 (шістдесят) днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що перехід права власності на товар від виробника до замовника здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі замовника та підписання накладної.

Згідно з п. 6.2. договору приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється на складі замовника в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

На виконання умов договору позивач поставив в період з 29.10.2018 року по 24.09.2019 року відповідачу товар на загальну суму 258 228 грн. 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних та видаткових накладних, проте ТОВ "Астерс Груп" сплатило борг частково на суму 143 653 грн. 69 коп., в зв`язку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 114 574 грн. 31 коп.

В судовому засіданні представник позивача зазначає, що 12.02.2020 р. ним через канцелярію суду подано клопотання про доручення до матеріалів справи акту взаємозвірки розрахунків за договором за весь період поставки товару з 05.01.2017 р. по 14.01.2020 р., який був надісланий відповідачу супровідним листом від 27.01.2020 р.

При розгляді справи судом було враховано проплати відповідача на загальну суму 100 000 грн. 00 коп., тому заперечення останнього не приймаються до уваги.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 114 574 грн. 31 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 2 863 грн. 00 коп. 3% річних та 3 690 грн. 65 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 2 863 грн. 00 коп. 3% річних та 3 690 грн. 65 коп. інфляційних втрат, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 8.4. договору передбачено, що за порушення строків оплати передбачених цим договором замовник сплачує виробнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати поставленого товару нараховано 35 972 грн. 80 коп. пені, яка нараховувалась за кожною накладною починаючи з наступної дати після спливу 60 днів з моменту приймання-передачі товару з урахуванням вимог ч. 6 ст. 231 ГК України. Розрахунок пені відповідає вимогам закону та договору.

Щодо наведених у відзиві на позов заперечень відповідача, які ґрунтуються на тому, що видаткові накладні не належним чином оформлені, то суд не приймає їх до уваги, в зв`язку з тим, що на товаросупровідних документах містяться підписи представника відповідача та відтиск печатки ТОВ "Астерс Груп", які свідчать про отримання товару та накладних останнім.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-г, код 35995595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Сфера" (22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Івана Мазепи, буд. 45, код 32320552) - 114 574 (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 31 коп. боргу, 35 972 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 80 коп. пені, 3 690 (три тисячі шістсот дев`яносто) грн. 65 коп. інфляційних втрат, 2 863 (дві тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 00 коп. 3% річних, 2 356 (дві тисячі триста п`ятдесят шість) грн. 52 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 25.02.2020 року.

Суддя Л.Я. Мальована