ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. ТернопільСправа № 921/134/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. Розглянув заяву про забезпечення позову від 13.02.2020 (вх.№1272 від 21.02.2020) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле", вул. Садова, 45, с. Горенка, Києво-Сятошинський р-н, Київська обл., 08105

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ЩЕДРА НИВА", с. Синява, Збаразький р-н., Тернопільська обл., 47352

про стягнення заборгованості у сумі 55 249 716 грн 71 коп., з яких: 40 000 000 грн 00 коп. - основний борг, 7 815 560 грн 45 коп. - відсотки за користування кредитом, 7 434 156 грн 26 коп. - пеня.

1. Судові процедури.

1.1. Суть справи.

21.02.2020 до Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява від позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ЩЕДРА НИВА" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 55 249 716 грн 71 коп.

1.2. Прийняття заяви про забезпечення позову до розгляду.

Одночасно із позовом подано заяву про забезпечення позову від 13.02.2020 (вх.№1272 від 21.02.2020), якою позивач просить суд застосувати як вид забезпечення позову арешт майна та грошових коштів ТзОВ "АГРОФІРМА "ЩЕДРА НИВА" в межах суми у розмірі 55 249 716 грн 71 коп.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 суддею для розгляду справи №921/134/20 визначено суддю Гевка В.Л.

21.02.2020 заяву про забезпечення позову 13.02.2020 (вх.№1272 від 21.02.2020) у справі №921/134/20 передано на розгляд судді Гевко В.Л.

2. Аргументи позивача щодо поданої заяви про забезпечення позову.

Як стверджує заявник, 20.03.2017 між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ПП «Захід-Агроінвест» укладено Кредитний договір №K-LVO-150 з додатковими угодами та додатками до нього (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого АТ «ПУМБ» відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 40 000 000 (сорок мільйонів) грн. 00 коп., а Позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором 2.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за зазначеним вище Кредитними договорами між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ЩЕДРА НИВА» укладений Договір поруки № П-LVO- 149/4 від 20.03.2017, з додатковими угодами та додатками до нього (надалі - «Договір поруки »).

В подальшому, 15.11.2019 ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на підставі Договору про відступлення прав вимоги вимоги № 2254/61.1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 6199 відступило ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНСОЛЕ» (надалі іменується «Новий кредитор») усі права вимоги за кредитними договорами укладеними з ПП «ЗАХІД- АГРОІНВЕСТ» та всі права вимоги за договорами укладеними на забезпечення виконання кредитних договорів.

Банк належним чином виконав свої обов`язки за Кредитним договором відкривши Позичальнику позичкові рахунку та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у межах встановленого ліміту.

У свою чергу, заявник стверджує, що ПП «ЗАХ1Д-АГРОІНВЕСТ» у встановлений договором строк своїх зобов`язань за Кредитним договором перед Новим кредитором не виконало, у зв`язку з чим, станом на 20.11.2019 (включно) утворилась прострочена заборгованість.

Заявник вважає, що Поручитель, відповідно до п. 1.2 ст.1 Договору поруки відповідає перед Банком за виконання зобов`язань в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо.

А тому, за твердженням заявника, на виконання зазначених вище положень Договору ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ф1НСОЛЕ» (Кредитор) направляло на адресу Поручителя вимогу від 26.11.2019. Де зазначено, що станом на 20.11.2019 (включно) утворилась прострочена заборгованість перед Кредитором.

Проте, Поручитель - відповідач у справі проігнорував зазначену вимогу, що стало підставою для звернення з позовом в суд та подання заяви про забезпечення позову.

Так, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує на те, що попри те, що строк виконання зобов`язань настав, відповідач не здійснює жодних заходів на погашення заборгованості, так на адресу ТзОВ "АГРОФІРМА "ЩЕДРА НИВА" направлялося повідомлення позивача про відступлення права вимоги від 18.11.2019 та вимога щодо виконання зобов`язань за договором поруки від 26.11.2019, однак станом на дату звернення до суду з позовом відповідачем не погашено заборгованість перед позивачем.

Зважаючи на фактичні обставини справи, значну суму заборгованості відповідача, значення справи для позивача, враховуючи зміст спірних правовідносини, вважає за необхідне просити суд про застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах ціни позову.

Щодо інформації про банківські рахунки відповідача та майно на яке може бути накладено арешт повідомляє наступне.

Оскільки, відповідно до ст.60 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею, відтак у позивача відсутня інформація про наявність рахунків у банках відкритих на ім`я відповідача та надати таку інформацію суду не видається можливим.

В той же час, як стало відомо позивачу із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідача відсутнє нерухоме майно на яке можна накласти заходи забезпечення чи звернути стягнення.

Отже, з огляду на викладене, та враховуючи, що не застосування заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду просить задоволити заяву про застосування заходів забезпечення позову та застосувати як вид забезпечення позову арешт майна та грошових коштів ТзОВ "АГРОФІРМА "ЩЕДРА НИВА" в межах суми у розмірі 55 249 716 грн 71 коп.

3. Висновок суду із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд постановляючи ухвалу.

3.1. Закон, яким керувався суд постановляючи ухвалу.

Відповідно до статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Із змісту частини 1 статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 та частини 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

3.2. Висновок суду по розгляду заяви про забезпечення позову.

Зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновку.

Із змісту наведених норм статті 136,137,140 ГПК України заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або реальна загроза в подальшому у поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, суд повинен з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, наприклад, - вчинення відповідачем дій по реалізації майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При цьому суд, надавши оцінку поданій заяві про забезпечення позову зазначає, що позивачем не наведено жодних належних та достатніх обставин (доводів) як і доказів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог чи вказують на реальну інснуючу загрозу у поновленні чи утрудненні в поновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду .

Так, заявником жодним чином не наведено суду обґрунтованих обставин, які б свідчили, що, наприклад, відповідачем вчиняються дії щодо реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо. У поданій заяві про забезпечення позову мова про таке, взагалі не йде.

Заявник лиш зазначає, що є наявним борг і він добровільно не сплачений поручителем. Проте, суд має за необхідне зазначити, що вказані обставини ще будуть розглядатись в межах позовного провадження і саме там вирішуватиметься питання їх підставності обґрунтованості та правдивості.

Іншою підставою для забезпечення позову, на думку заявника, є те що у вказаному спорі має місце значний розмір ціни позову і відповідно цей спір має важливе значення для позивача.

Проте, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути самостійними достатніми підставами, які б вказували на те, що в подальшому рішення суду лише через значний розмір ціни позову може бути утрудненим до виконання або утрудненим буде відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд ще раз наголошує, що заявником не доведено суду, що відповідачем, на даний час, вчиняються дії по виведенню власних коштів та майна з метою невиконання своїх зобов`язань перед позивачем. У свою чергу, якщо уже на даний час майна відповідача недостатньо для виконання свого зобов`язання перед кредиторами у тому числі і позивачем то позивач, за наявності для цього підстав, вправі ініціювати процедуру банкрутства відповідача.

Враховуючи зазначене, оцінивши посилання заявника на наведенні вище обставини в обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд не оцінює їх як посилання на обставини, які можуть свідчити про подальше утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову чи утруднення у відновленні порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, суд доходить до висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання судового рішення, яке може бути прийнято за результатами розгляду позовної заяви, не подано належних та вірогідних доводів та доказів наявності фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування вказаних ним заходів забезпечення позову, а наведені заявником обставини не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що позивачем не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд має за необхідне відмітити, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду (п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Враховуючи відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, судовий збір у розмірі 1051 грн 00 коп. покладається на заявника - позивача у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 13,73,74,77,79,80,136,137,140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле", вул. Садова, 45, с. Горенка, Києво-Сятошинський р-н, Київська обл., 08105, в задоволенні заяви від 13.02.2020 (вх.№1272 від 21.02.2020) про забезпечення позову.

2. Судовий збір у розмірі 1051 грн 00 коп. покладається на заявника - позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінсоле", вул. Садова, 45, с. Горенка, Києво-Сятошинський р-н, Київська обл., 08105, у справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів відповідно до статей з 253 по 259 ГПК України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.02.2020 року.

4. Ухвалу направити сторонам по справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко