РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020Справа № 910/12501/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Запоріжжя"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Браво"

про стягнення 422503,16 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» про стягнення 422503,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам договору № 28 на обслуговування повітряних суден і пасажирів у міжнародному аеропорту м. Запоріжжя від 22.05.2017 не сплатив позивачу грошові кошти, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 363641,37 грн., пеню у розмірі 48415,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 5454,62 грн. та 3% річних у розмірі 4991,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 суд ухвалив: позовну заяву Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви: надати обґрунтований розрахунок заявлених до стягнення сум в частині 3% річних та інфляційних втрат, в тому числі, із визначенням конкретного періоду, за який заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати; надати до суду відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

27.09.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на категорію та складність спору, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 29.10.2019.

23.10.2019 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 29.10.2019, в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Запоріжжя" про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 29.10.2019 в режимі відеоконференції.

У підготовче засідання 29.10.2019 з`явився представник позивача, який подав додаткові документи; представник відповідача у підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 10.12.2019.

10.12.2019 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовче засідання 10.12.2019 представники сторін не прибули.

У підготовчому засіданні 10.12.2019 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.01.2020.

13.01.2020 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 28.01.2020 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Запоріжжя" про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 28.01.2020 в режимі відеоконференції.

27.01.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Браво" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 у справі №910/12501/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Браво" апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 у справі №910/12501/19.

28.01.2019 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли клопотання про витребування доказів, заява про зменшення витрат на правову допомогу та відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позову з підстав необгрунтованості розрахунку 3% річних, пені, інфляційних втрат. Також відповідач просив поновити строк для подачі відзиву через те, що 27.01.2020 між відповідачем та адвокатом Семено М.В. було укладено договір про надання правової допомоги.

28.01.2020 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

У судове засідання 28.01.2020 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши викладене у відзиві на позов клопотання про поновлення строку на подання відзиву, судом задоволено вказане клопотання.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив витребувати у позивача первинні бухгалтерські облікові документи щодо здійснення господарських операцій на суму заборгованості відповідача - видаткові накладні, акти приймання-надання послуг.

За змістом ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Суд зазначає, що з урахуванням предмету, підстав поданого позову, а також беручи до уваги принцип змагальності сторін стосовно обов`язку доказування учасників судового процесу, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів, з огляду на що в його задоволенні судом відмовлено.

У судовому засідання 28.01.2020 оголошено перерву до 11.02.2020.

11.02.2020 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

11.02.2020 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 11.02.2020 представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що відповідачем не наведено тих обставин, наявність яких в силу ст. 216 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 11.02.2020, за відсутності представників сторін, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи судом відмовлено.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.02.2020 судом було прийнято, складено та підписано скорочене рішення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2017 між Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» (перевізник) укладено договір № 28 на обслуговування повітряних суден (ПС) і пасажирів у міжнародному аеропорту м. Запоріжжя (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Договір визначає порядок надання аеропортом послуг з обслуговування повітряних суден і пасажирів у міжнародному аеропорту м. Запоріжжя, а також правові, фінансово-економічні взаємовідносини між сторонами.

Відповідно до п. 3.1. Договору обов`язок перевізника щодо оплати послуг за даним договором забезпечується у вигляді передплати на рахунок аеропорту виходячи зі ставок зборів та цін, що вказані в додатках до цього договору.

Згідно з п. 3.6. Договору на всі види фактично наданих послуг перевізнику аеропорт складає рахунки протягом 10 днів з дати надання послуг. У строк до 3 банківських днів перевізник зобов`язується сплатити по отриманим рахункам

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання Договору виставлялись відповідачу рахунки №124 від 18.02.2019 на суму 272673,48 грн. та №136 від 20.02.2019 на суму 90967,89 грн.

Судом встановлено, що відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, який підписаний керівниками позивача та головними бухгалтерами позивача та відповідача, заборгованість відповідача за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 (в тому числі за рахунками №124, №136) складає 363641,37 грн.

Судом встановлено, що відповідно до претензії №1031/07-2019 від 23.07.2019, позивач вимагав у відповідача сплатити заборгованість у розмірі 363641,37 грн. Додатком до вказаної претензії зазначено копію акту звірки взаєморозрахунків. Претензію було отримано відповідачем 26.07.2019, що підтверджується повідомленням про вручення, яке долучене до позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору № 28 на обслуговування повітряних суден і пасажирів у міжнародному аеропорту м. Запоріжжя від 22.05.2017 не сплатив позивачу грошові кошти, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 363641,37 грн., пеню у розмірі 48415,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 5454,62 грн. та 3% річних у розмірі 4991,35 грн. (відповідно заяви про усунення позовних вимог)

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно з п. 3.6. Договору на всі види фактично наданих послуг перевізнику аеропорт складає рахунки протягом 10 днів з дати надання послуг. У строк до 3 банківських днів перевізник зобов`язується сплатити по отриманим рахункам

Як встановлено судом, позивачем на виконання Договору виставлялись відповідачу рахунки №124 від 18.02.2019 на суму 272673,48 грн. та №136 від 20.02.2019 на суму 90967,89 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок №124 від 18.02.2019 був отриманий відповідачем 22.02.2019, рахунок №136 від 20.02.2019, як зазначав позивач у заяві про усунення недоліків, - 03.03.2019. При цьому, відповідачем не спростовано вказані обставини. Зокрема, відповідач вказував на те, що він отримав претензію 26.07.2019. Дійсно, як встановлено судом, відповідно до претензії №1031/07-2019 від 23.07.2019, яка була отримана 26.07.2019, позивач вимагав у відповідача сплатити заборгованість у розмірі 363641,37 грн. Разом з тим, додатком до вказаної претензії було зазначено саме акт звірки взаєморозрахунків, а не рахунки на оплату, тоді-як умови Договору підставою для початку відрахування строку для оплати передбачають саме виставлення рахунку.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що строк оплати за рахунком №124 є таким, що настав 27.02.2019, строк сплати за рахунком №136 - 07.03.2019.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано доказів сплати вартості наданих послуг за Договором в заявленій позивачем сумі, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості - 363641,37 грн., у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 4991,35 грн. 3% річних та 5454,62 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати вартості наданих послуг (розрахунок викладений в заяві про усунення недоліків).

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних за прострочення оплати, суд зазначає, що позивачем здійснено нарахування за період з 23.03.2018 по 06.09.2019.

Проте, з огляду на встановлені судом строки оплати, суд вважає, що нарахування 3% річних слід розпочинати з 28.02.2019 (щодо рахунку №124) та з 08.03.2019 (щодо рахунку №136) та розраховувати по 06.09.2019, як заявлено позивачем. Відтак, здійснивши перерахунок 3% річних за вказаний період, суд встановив, що розмір 3% річних за вказаний період складає 5648,86 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 4991,35 грн. підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що позивачем здійснено нарахування за період з березня 2019 по липень 2019, проте, вказаний розрахунок є арифметично неправильним, з огляду на що, здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача, складає 5442,24 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у зазначеній сумі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 48415,82 грн. пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.7. Договору за несплату у встановлений строк платежів за надані аеропортом послуги перевізнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожний день прострочення (включаючи день сплати).

Перевіривши розрахунок пені за прострочення оплати, суд зазначає, що позивачем здійснено розрахунок пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, вказаний розрахунок є обґрунтованим, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

12.07.2019 між позивачем (замовник) та Адвокатським бюро «Хіврич і Партнери» (виконавець) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Замовник доручає на підставі письмового або усного замовлення, а Виконавець приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво інтересів та надати інші види правової допомоги Замовнику (ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») на умовах, передбачених цим договором, а Замовник зобов`язується оплачувати надану правову допомогу та компенсувати документально підтверджені фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно з п. 1.2. договору захист, представництво інтересів та інші види правової допомоги включає в себе: здійснювати захист, надавати правову допомогу Замовнику у цивільних, господарських, адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у кримінальних провадженнях, представляти інтереси Замовника в усіх правоохоронних, контролюючих органах та судових установах, користуватися всіма процесуальними правами, якими б користувався Замовник у разі особистої участі, оскаржувати рішення, ухвали, постанови суду та органу досудового розслідування, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з наданням правової допомоги, в тому числі, але не виключно: складання заяв, скарг, пропозицій, процесуальних (претензій, позовних заяв, заперечень, пояснень, клопотань, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства) та інших документів правового характеру; представництво інтересів Замовника у правоохоронних, контролюючих органах та судах під час здійснення кримінального, цивільного, господарського, адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; захист прав і обов`язків Замовника в якості цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні, представництво інтересів Замовника як зацікавленої сторони під час здійснення кримінального провадження; надання правової допомоги та здійснення захисту працівників, службових та посадових осіб Замовника у справах про адміністративні правопорушення та у кримінальних провадженнях за умови, що такі правопорушення допущені працівниками при виконанні трудових обов`язків; здійснення моніторингу та перевірку контрагентів Замовника; надання правової інформації, усних та письмових консультацій, роз`яснень, тлумачень з правових питань; участь у підготовці внутрішніх документів правового характеру Замовника; надання правових висновків до проектів договорів, що укладаються Замовником, підготовка проектів договорів; правове супроводження Замовника під час укладення та виконання договорів; участь у проведенні внутрішніх службових розслідувань у зв`язку з заявами, скаргами та повідомленнями про порушення Антикорупційної програми підприємства чи інших питань.

Згідно з п. 4.1. договору розмір плати, яка підлягає перерахуванню Виконавцю, розраховується з узгодженої Сторонами вартості послуг та складає 20 000,00 грн. за місяць.

23.09.2019 між Адвокатським бюро «Хіврич і Партнери» та Кравченко Яніною Іванівною укладено договір про співробітництво №23/09-19, відповідно до якого Адвокатське бюро залучає до виконання укладених Адвокатським бюро договорів про надання правової допомоги Адвоката.

Згідно з п. 1.2. Договору залучення Адвоката до виконання договорів про надання правової допомоги, укладених Адвокатським бюро, здійснюється систематично та на регулярній основі.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем подано: копії рахунку-фактури №3 від 31.09.2019 на оплату юридичних послуг - 20000,00 грн., акт приймання-передачі №3 наданої правничої допомоги від 30.09.2019 (назва послуги - надання правничої допомоги КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя»), а також копію платіжного доручення №2141 від 08.10.2019 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу - оплата за юр. послуги згідно з рах. №3 від 31.09.2019 згідно з дог. №б/н від 12.07.2019.

Суд зазначає, що з наданих до матеріалів справи доказів не вбачається, що розмір витрат, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, стосується саме виключно розгляду даної справи. Наведені висновки суду гуртуються зокрема на положеннях договору про надання правової допомоги від 12.07.2019, а саме п. 4.1., відповідно до якого розмір плати, яка підлягає перерахуванню Виконавцю, розраховується з узгодженої Сторонами вартості послуг та складає :20 000,00 грн. за місяць.

При цьому, рахунок-фактура №3 від 31.09.2019 та акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №3 вказують лише на надання юридичних послуг/надання правничої допомоги, однак, не деталізують, власне, вид правової допомоги, її суть, сторін/учасників тощо, тобто з наданих доказів жодним чином неможливо встановити, що заявлені витрати на правову допомогу понесені позивачем саме у зв`язку з розглядом даної справи, а не стосуються надання щомісячної юридичної допомоги позивачу, як це передбачено, власне, умовами договору про надання правової допомоги. Так, покладення на відповідача вартості щомісячного юридичного обслуговування позивача, що імовірно включає інші види правової допомоги поза межами даного спору, є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з огляду на що відсутні підстави для їх розподілу.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Браво" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7; ідентифікаційний код: 32259588) на користь Комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Запоріжжя" (69013, м. Запоріжжя, вул. Блакитна, буд. 4; ідентифікаційний код: 01130561) заборгованість у розмірі 363641 (триста шістдесят три тисячі шістсот сорок одна) грн. 37 коп., пеню у розмірі 48415 (сорок вісім тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 82 коп., інфляційні втрати у розмірі 5442 (п`ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 24 коп., 3% річних у розмірі 4991 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто одну) грн. 35 коп. та судовий збір у розмірі 6337 (шість тисяч триста тридцять сім) грн. 36 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.02.2020

Суддя Ю.В. Картавцева