ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. ТернопільСправа № 921/133/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву б/н від 17.02.2020 (вх №1255 від 20.02.2020) Фізичної особи - підприємця Триньки Руслани Володимирівни ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову

у справі

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Триньки Руслани Володимирівни ( АДРЕСА_1 )

до відповідача 1 - Почаївського комбінату комунальних підприємств (вул Шевченка, 33, м Почаїв, Тернопільська область, 47025)

відповідача 2 - Фізичної особи підприємця Токар Ірини Григорівни ( АДРЕСА_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Почаївська міська рада (вул Возз`єднання, 16, м Почаїв, Тернопільська область, 47025)

про: - визнання типового договору № 2 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, укладеного 01.08.2018 між Фізичною особою - підприємем Тринька Русланою Володимирівною та Почаївським комбінатом комунальних підприємств продовженим автоматично (пролонгованим) на строк один рік до 31.07.2020 на тих самих умовах;

- визнання недійсним типового договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, укладеного 01.09.2019 між Почаївським комбінатом комунальних підприємств та Токар Іриною Григорівною .

Суть справи:

Фізична особа - підприємець Тринька Руслана Володимирівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідачів Почаївського комбінату комунальних підприємств, Фізичної особи підприємця Токар Ірини Григорівни про:

- визнання типового договору № 2 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, укладеного 01.08.2018 між Фізичною особою - підприємем Тринька Русланою Володимирівною та Почаївським комбінатом комунальних підприємств продовженим автоматично (пролонгованим) на строк один рік до 31.07.2020 на тих самих умовах;

- визнання недійсним типового договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, укладеного 01.09.2019 між Почаївським комбінатом комунальних підприємств та Токар Іриною Григорівною .

Позовні вимоги мотивовані твердженням ФОП Триньки Р.В. про те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Почаївської міської ради № 120 від 13.07.2018, між нею та Почаївським комбінатом комунальних підприємств 01.08.2018 був укладений типовий договір № 2 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, з наміром розташування у м Почаїв по вул Возз`єднання тимчасової споруди з метою здійснення підприємницької діяльності.

В подальшому, позивачем було замовлено та виготовлено паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 19.09.2018. Вказаний паспорт прив`язки тимчасової споруди був дійсний до 31.07.2019, а у липні 2019 продовжений до 31.07.2020.

Після виготовлення паспорта прив`язки тимчасової споруди, на визначеному в рішенні виконавчого комітету Почаївської міської ради № 120 від 13.07.2018 місці № 10, ФОП Тринькою Р.В., за власні кошти, було встановлено тимчасову споруду (кіоск), де нею здійснювалась торгівля.

З врахуванням п 4.2 договору від 01.08.2018 та п 3.7. Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м Почаїв, даний договір продовжений автоматично (пролонгований) на новий строк до 31.07.2020. У позивача відсутня заборгованість зі сплати пайової участі (внесків) за користування об`єктом благоустрою у м Почаїв. У визначених пунктами 3.4 та 5.2 випадках договір від 01.08.2018 не розривався. Будь-яких повідомлень про зміну, припинення чи розірвання даного договору до даного часу позивачу від відповідача 1 не надходило.

Однак, подальшим рішенням Виконавчого комітету Почаївської міської ради № 131 від 08.08.2019 надано дозвіл іншій особі - ФОП Токар І.Г. (відповідачу 2) на користування об`єктом благоустрою для розміщення тимчасової споруди з метою провадження підприємницької діяльності в м Почаїв, по вул Возз`єднання, площею 5 м2, видовій точці № 3 згідно ситуаційної схеми розміщення тимчасових споруд в м Почаїв, на місці № 10 відповідно до схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м Почаїв по вул Возз`єднання. Окремим пунктом 2 рішення № 131 від 08.08.2019 вирішено, вважати таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради № 120 від 13.07.2018.

На підставі рішення №131 від 08.08.2019 між відповідачами був укладений договір від 01.09.2019 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою щодо того самого об`єкту благоустрою, а саме місця № 10.

Посилаючись на зміст ст ст 203, 215, 525, 526, 651 ЦК України та ст ст 20, 188, 207 ГК України Фізична особа - підприємець Тринька Руслана Володимирівна просить задоволити позов, зазначивши, що типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, укладений 01.09.2019 між Почаївським ККП та Токар Іриною Григорівною є недійсним, оскільки він був укладений в порушення вимог закону та умов чинного та діючого договору, укладеного між Тринькою Р.В . та Почаївським ККП, відносно того самого об`єкту благоустрою, а саме місця № 10, відповідно до схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по вул Возз`єднання в м Почаїв.

Одночасне використання одного і того ж об`єкту благоустрою різними суб`єктами на різних цивільно-правових підставах не узгоджується ані з вимогами цивільного, ані господарського, ані земельного законодавства та є взаємовиключним, що, в свою чергу зумовлює протиправність існування права користування об`єктом благоустрою, яке виникло пізніше.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2020, позовну заяву передано на розгляд судді Шумському І.П.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито провадження у справі №921/133/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у даній справі призначено на 19.03.2020.

Разом з позовною заявою, 20.02.2020 ФОП Тринька Р.В. звернулась на адресу суду із заявою б/н від 17.02.2020 (вх №1255) про забезпечення позову шляхом заборони Фізичній особі - підприємцю Токар Ірині Григорівні використання для здійснення підприємницької діяльності наданий їй у користування об`єкт благоустрою, згідно типового договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою від 01.09.2019, укладеного між Токар І.Г . та Почаївським ККП, а саме: місцем № 10 відповідно до схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по вул Возз`єднання в м Почаїв та здійснення будь-яких дій щодо демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності (торгівельного кіоску).

Пунктом 2 частини 1 статті 138 ГПК України передбачена можливість подачі заяви про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Свою заяву від 17.02.2020 про забезпечення позову ФОП Тринька Р.В. мотивує наступним:

- на даний час ФО-П Токар І.Г. здійснює торгівлю на наданому їй у користування спірному об`єкті благоустрою, а саме на місці № 10 відповідно до схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по вул Возз`єднання в м Почаїв. При цьому, Токар І. Г . використовує для торгівлі встановлену ФОП Тринька Р.В. на вказаному місці за власні кошти тимчасову споруду (кіоск);

- на вимогу позивача припинити користування належним йому майном (торгівельним кіоском), відповідачем 2 повідомлено, що ним самостійно буде здійснено демонтаж кіоска, встановленого позивачем, а на наданому відповідачу 2 у користування місці буде встановлено інший кіоск;

- до кінця розгляду справи за поданою заявником позовною заявою існує ймовірність здійснення ФО-П Токар І.Г. демонтажу, знищення або пошкодження належного позивачу майна (торгівельного кіоску), який встановлений за кошти позивача на місці № 10 відповідно до схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності по вул Возз`єднання в м Почаїв. Це може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Посилаючись на вищенаведене, ФОП Тринька Р.В. просить задоволити заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву від 17.02.2020, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, з огляду на таке:

Відповідно до ст 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України вказано, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Питання забезпечення позову роз`яснено зокрема у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог. Обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (п 1 цієї постанови).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (п 3 постанови постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч 1 ст 74 ГПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч 1 ст 73 ГПК України).

Відповідно до ч 1 ст 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте, всупереч вказаним нормам ГПК України, до заяви про забезпечення позову від 17.02.2020 ФОП Тринькою Р.В. не надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити не лише потенційну можливість, а й власне обґрунтованість обставин, з якими заявник пов`язує необхідність забезпечення позову у даній справі.

При цьому, висновки суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не можуть грунтуватися на самих лише припущеннях позивача.

За таких обставин, з урахуванням встановленого законом обов`язку позивача довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу, станом на 24.02.2020 у суду не має підстав для задоволення відповідної заяви б/н від 17.02.2020 ФОП Триньки Р.В.

Клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано повторно, якщо змінились певні обставини (п 4 вищевказаної постанови пленуму).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч 1, ч 6 ст 140 ГПК України).

З врахуванням приписів ч 1 ст 140 ГПК України, ст 45 Конституції України, ч 2 ст 67 КЗпП України та п 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Господарського суду Тернопільської області, розгляд заяви б/н від 17.02.2020 (вх №1255 від 20.02.2020) Фізичної особи - підприємця Триньки Руслани Володимирівни про забезпечення позову припав на понеділок 24.02.2020.

На підставі наведеного, керуючись ст ст 13, 73-74, 76-80, 86, 136-140, 234 ГПК України, постановою Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви б/н від 17.02.2020 (вх №1255 від 20.02.2020) Фізичної особи - підприємця Триньки Руслани Володимирівни про забезпечення позову - відмовити.

2. В порядку ч 2 ст 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 24.02.2020.

3.Копію ухвали направити сторонам у справі та третій особі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.П. Шумський