ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.02.2020 Справа № 905/2352/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., у судовому засіданні, розглянувши матеріали справи № 905/2352/19

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», м. Київ,

до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», м. Краматорськ Донецької області,

про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 5 998,16 грн. за Договором №325 від 25.02.2013р.

Представники сторін

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Суть справи:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 175 015,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано припиненням постачання електроенергії відповідачем, внаслідок чого у позивача виникли підстави для стягнення суми авансового внеску у якості безпідставно набутого майна у розумінні приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року вирішено роз`єднати позовні вимоги по справі шляхом виділення вимог у самостійні позовні провадження, зокрема п. 3 ухвали вирішено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 5 998,16 грн. за Договором №325 від 25.02.2013р. виділити у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду провадженню присвоєно номер № 905/2352/19.

Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

2 січня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив від 30.12.2019р. на позовну заяву, згідно якого останній проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, з огляду на те, що відповідачем втрачено контроль і доступ до документації та іншого майна у зв`язку з захопленням майна та приміщень відповідача, внаслідок чого відповідач звернувся до правоохоронних органів України, ДФС України та державних фондів. Крім того, 27 та 29 червня 2017 року на об`єкти інфраструктури відповідача було здійснено кібератаку, що мало наслідком дестабілізацію роботи інформаційних та комунікаційних елементів корпоративних мереж. Таким чином, у відповідача відсутня можливість доступу до архіву первинної документації та бухгалтерського обліку. Проте, відповідач зазначає що на позивача покладений обов`язок щодо доведення обставин, які зумовлюють подання позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та сторонами не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки їх повноважних представників в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.202 ГПК України без явки сторін за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2013 року між Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - Споживач) укладено Договір № 325 про постачання електричної енергії (далі - Договір), згідно з п. 1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною (за всіма об`єктами) приєднаною потужністю 15,5 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Зобов`язання сторін викладені у Розділі 2 Договору.

Відтак, за змістом п. 2.2 постачальник має наступні зобов`язання:

- виконання умов Договору № (п. 2.2.1.);

- постачання Споживачу електроенергії (п. 2.2.2.).

Згідно з п. 2.3 Договору № Споживач має наступні зобов`язання:

- виконання умов Договору № (п. 2.3.1.);

- оплата Постачальнику вартості електричної енергії згідно з умовами Договору (п. 2.3.4.).

Розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами у відповідності до діючого законодавства. Порядок здійснення розрахунків за активну електроенергію та оплати за перетікання реактивної електроенергії обумовлюється додатками № 5 «Порядок розрахунків» та № 6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії» до Договору. (п. 7.5. Договору)

Відповідно до п. 9.5. Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2013 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір складено, підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

Порядок розрахунків врегульовано у Додатку № 5 до Договору.

Розрахунковим вважається період з 00-00 годин 12 числа місяця, попереднього розрахунковому, до 24-00 годин 7 числа поточного місяця (п. 1). Розрахунки за активну електроенергію за розрахунковий період мають здійснюватись за роздрібними тарифами відповідного класу напруги, які у встановленому порядку затверджуються НКРЕ України (п. 2). Споживач до 7 числа календарного місяця поточного розрахункового періоду здійснює попередню оплату за активну електричну енергію, яка буде спожита в наступному розрахунковому періоді, на підставі виставленого Постачальником рахунка (п. 3). За підсумками розрахункового періоду Постачальник виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між Постачальником та Споживачем «Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)» та інших умов Договору, з урахуванням сум та призначення платежів, що надійшли від Споживача (п. 5).

Додаток № 5 складено, підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

В матеріалах справи наявні Меморіальні ордери № 127382 від 3 лютого 2015 року на суму 4 217, 35 грн. із призначенням платежу «передплата за електроенергію за березень 2015 року за Договором № 325»; № 130482 від 6 квітня 2015 року на суму 3 460, 28 грн. із призначенням платежу «передплата за електроенергію за травень 2015 року за Договором № 325»;

7 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 2732 про повернення суми авансового платежу, що не були використані в повному обсязі, внаслідок чого загальний розмір невикористаних коштів за спірним Договором становить 5 998, 16 грн.

Зазначена вимога відповідачем не була виконана, внаслідок чого позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач проти позовних вимог заперечував в повному обсязі з огляду на недоведення позивачем того, що надлишково сплачені кошти не було використано. Крім того, відповідач наразі не має доступу до архіву первинної документації, внаслідок чого не може надати первинну документацію за договором та зазначає, що такі докази не можуть бути надані внаслідок форс-мажорних обставин та надає суду Сертифікат про форс-мажорні обставини та копії внесення до ЄРДР низки кримінальних проваджень стосовно захоплення майна відповідача.

Дослідивши зміст спірного Договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором енергопостачання, за яким енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується ( ст. 275 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 276 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень. Кількість енергії, недоодержаної у попередні періоди з вини енергопостачальника, підлягає поповненню на вимогу абонента. Якщо енергію не вибрано абонентом або недоодержано ним для обігрівання у зв`язку зі сприятливими погодними умовами, поповнення недоодержаної енергії здійснюється за погодженням сторін.

Як вбачається з наведених вище положень Договору та Додатків до нього, зокрема п. 5 Додатку № 5, належним доказом кількості використаної електроенергії є остаточний рахунок Постачальника (відповідача) за підсумками розрахункового періоду. Рахунок формується на підставі даних, зазначених в Акті приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) з урахуванням сум та призначення платежів, що надійшли від Споживача.

Виходячи з наведеного вище, належним доказом кількості та вартості фактично використаної позивачем електроенергії є рахунок, виставлений позивачем, або акт приймання-передачі.

Звертаючись з позовом, позивач посилається на дані власного бухгалтерського обліку, згідно яких позивачем встановлено спірну заборгованість відповідача. Проте, жодних документів які позивач має на увазі, зазначаючи про дані бухгалтерського обліку, суду не надано.

До матеріалів справи позивач надав копії меморіальних ордерів про здійснення авансових платежів, з яких вбачається, що протягом лютого-квітня 2015 року ним було здійснені авансові платежі за постачання електроенергії за березень та травень 2015 року на загальну суму 7 677,63 грн. При цьому позивач не наводить жодного аргументу, який би підтверджував його вимогу про неотримання послуг постачання електроенергії на суму 5998,16 грн.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 Кодексу).

Виходячи з викладеного вище, тягар доведення позовних вимог покладається на позивача. Позивачем не надано жодного доказу того, що ним фактично не було отримано послуг постачання електроенергії на суму 5998,16 грн.

Згідно із Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, місце Горлівка, де мав розташування відповідач, та місце Торез (нова назва Чистякове), де розташоване відділення позивача, знаходяться в зоні території непідконтрольній державної владі України.

Проте, суд, приймаючи рішення, враховує, що позивач авансував послуги постачання електроенергії протягом лютого-квітня 2015 року із наміром користуватися послугами до травня 2015 року. Заявляючи позовні вимоги про часткове повернення авансу, позивач фактично визнає факт отримання послуг, проте повинен довести, що зумовило недотримання послуг відповідними доказами та сам факт неотримання таких послуг.

В умовах посилання відповідача на втрату документів через захоплення офісів на непідконтрольній території, відсутність спростувань з цього приводу з боку позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимог позивача у зв`язку із недоведеністю існування обставин, що є предметом доказування у справі.

Судовий збір у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 5 998,16 грн. за Договором №325 від 25.02.2013р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2020 року.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).