УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

28.02.2020Справа № 910/2649/20

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 102)

до 1. Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТРЬОХСВЯТИТЕЛЬСЬКА, будинок 4В)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Соларсофт" (03142, м.Київ, БУЛЬВАР ВЕРНАДСЬКОГО, будинок 36, кімната 717)

про визнання результатів процедури закупівлі недійсними

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Соларсофт» про визнання недійсними результатів електронної процедури закупівлі послуг з постачання в електронній формі та встановлення ліцензійного програмного забезпечення «Master: Комплексний облік для бюджетних установ» за ДК021:2015-48440000-4 «Пакети програмного забезпечення для фінансового аналізу та бухгалтерського обліку», номер оголошення у Prozorro №UA-2019-09-16-001982-b; визнання протиправним та зобов`язання відповідача 1 скасувати протокол (рішення) засідання Комітету замовника (відповідача) від 25.09.2019 року № 58 про відхилення пропозиції кандидата; визнання протиправним та зобов`язання відповідача 1 скасувати протокол (рішення) засідання Комітету замовника (відповідача) від 03.10.2019 № 62 про визначення переможця; визнати недійсним договір від 08.10.2019 року № 201909-97/28 про закупівлю послуг, укладений між відповідачем 1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соларсофт».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт встановлення відповідачем 1 у тендерній документації дискримінаційних вимог до учасників процедури закупівлі та, як наслідок, прийняття неправомірних рішень у вигляді протоколів засідань комітету відповідача 1, що призвело до порушення прав та інтересів позивача як учасника процедури закупівлі.

Суд зазначає, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, згідно п. 2 ч. 3 вказаної статті позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що відповідачем 2 визначено Товариством з обмеженою відповідальністю «Соларсофт», місцезнаходженням якого зазначено: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 67, корпус Ф, офіс 14А, в той час як за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача 1 є: 03142, м.Київ, БУЛЬВАР ВЕРНАДСЬКОГО, будинок 36, кімната 717.

Тобто, позивачем невірно зазначено місцезнаходження відповідача 2.

Окрім цього суд наголошує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

При цьому, вказані правові норми не ставлять обов`язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містять імперативну норму щодо обов`язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Як встановлено судом, позивачем в якості доказів направлення на адресу відповідача 2 копії позовної заяви та доданих до неї документів надано опис вкладення у цінний лист від 20.02.2020 року та фіскальний чек від 20.02.2020 року.

Зі змісту поданого опису вкладення вбачається, що позивачем було направлено позовну заяву та додані до неї докази на ім`я ТОВ «Соларсофт» на адресу: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 67, що не відповідає місцезнаходженню відповідача 2 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Доказів направлення копій позовної заяви та всіх доданих до неї матеріалів, як того вимагають положення ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, на належну адресу відповідача 2, позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

Отже, виходячи зі змісту наявного у матеріалах позовної заяви опису вкладення у цінний лист суд позбавлений можливості дійти висновку про надсилання копій позовної заяви та всіх доданих до неї документів саме на адресу відповідача 2, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

Тобто, звернувшись до суду в лютому 2020 року із позовом з 4 вимогами, що носять немайновий характер, позивач мав сплатити з урахуванням змісту заявлених вимог, 8408,00 грн. судового збору (2102,00 грн.*4).

Натомість, з поданого позивачем в якості доказу сплати судового збору платіжного доручення № 1213 від 27.11.2019 року на суму 7684,00 грн. вбачається, що позивачем за подання до суду вказаної позовної заяви сплачено лише 7684,00 грн. судового збору, тобто недоплата становить 724,00 грн. (8408 грн. - 7684 грн.).

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтелект-Сервіс" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів на адресу відповідача 2, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі;

Надати суду докази направлення копій вказаних доказів відповідачам.

4. Ухвала набрала законної сили з моменту підписання 28.02.2020 року та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон