СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

24.02.2020 Справа № 922/2219/19

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя (доповідач): судді при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: від третьої особи: Стойка О.В. Попков Д.О., Пушай В.І. Склярук С.І. Синиця І.В. за довіреністю; Настусенко Д.Д. за довіреністю; Скринник І.А. за довіреністю(адвокат); Не з`явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України м.Київ

на рішення господарського суду Харківської області
від16.10.2019р.
у справі № 922/2219/19 (суддя Новікова Н.А.)
за позовом: до відповідачів: за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерства оборони України м.Київ 1.Харківської міської ради м.Харків 2.Фізичної особи-підприємця Деми Валерія Івановича м.Харків 1.Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків 2. Всеукраїнська громадська організація Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України м.Київ 3.Фонд державного майна України м.Київ 4.Товариство з обмеженою відповідальністю САФАРІ-УКРАЇНА м.Київ
про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.10.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Міністерство оборони України м.Київ, не погодившись з прийнятим рішенням, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилався, зокрема, на те, що перелічене в позовній заяві нерухоме майно, які є власністю Відповідача 2, збудоване на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети і відносилась до земель оборони, які повинні були перебувати на балансі КЕВ м. Харків, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 376 ЦК України, підлягають знесенню Відповідачем 2 за власні кошти.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції, дійшов висновку, що зобов`язання Відповідача 2 знести об`єкти нерухомого майна за умов наявного у нього та чинного на день розгляду справи рішення суду про визнання права власності на самочинне нерухоме майно, суперечить приписам ст. 376 ЦК України.

Разом з цим, при розгляді апеляційної скарги колегією суддів з`ясовано, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12.08.2019р. прийнято до розгляду справу №916/2791/13 за позовом заступника прокурора Приморського району міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" про зобов`язання знести самовільно побудовану споруду, за касаційною скаргою на постанову Південнозахідного апеляційного господарського суду від 04.04.2019р., судове засідання з розгляду якої відбудеться 07.04.2020.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий господарський суд у справі №916/2791/13, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 376 ЦК України, оскільки факт набуття ПАТ "ТВФ "Чорне море" права власності на об`єкт нерухомого майна, який був визнаний державою шляхом державної реєстрації такого права, виключає можливість знесення об`єкту нерухомості у порядку, встановленому для самочинно побудованих об`єктів. Господарський суд зауважив, що факт набуття права власності на нерухоме майно, навіть якщо будівництво такого майна було самочинним, дозволяє суду зробити висновок про втрату правового статусу такого майна як самочинного. З огляду на викладене, суд зазначив про необхідність та правомірність відмови у задоволенні заявленого прокурором позову з огляду на відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 376 ЦК України, оскільки особа, право власності якої було офіційно визнано державою, може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У цьому випадку згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Крім того, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2020р. зупинено провадження до розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №915/476/19 з аналогічного спору, предметом якого є зобов`язання в порядку ст. 376 Цивільного кодексу України знести самовільно побудовану споруду, право власності на яку визнано державою шляхом державної реєстрації такого права.

У судовому засіданні 24.02.2020р. Позивач проти зупинення провадження у справі заперечував, просив суд розглянути справу за наявними матеріалами.

Представники Відповідачів не заперечували проти зупинення провадження у справі.

Представники Третіх осіб у судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи.

Судова колегія, обговоривши доводи сторін у нарадчій кімнаті, дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/2791/13 безпосередньо вплине на подальше застосування судами всіх інстанцій норм ст.376 Цивільного кодексу України в аналогійній справі.

Враховуючи викладене, зважаючи на предмет, підстави позову, фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин та їх нормативно-правове регулювання, а також те, що апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, неправильним застосуванням судом першої інстанції приписів ст. 376 Цивільного кодексу України при прийнятті оскарженого рішення, апеляційний суд вважає наявними підстави для зупинення провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України м.Київ на рішення господарського суду Харківської області від 16.10.2019 у справі № 922/2219/19 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, до закінчення розгляду справи № 916/2791/13.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №922/2219/19 зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/2791/13.

2. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/2791/13.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай