ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020м. ДніпроСправа № 904/6053/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС", м.Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", м.Дніпро

про стягнення 2 931,50грн.

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення 2 931,50грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.07.2019 на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 460005/1015 про наявність виїмки, а саме у комерційному акті № 460005/1015 від 18.07.2019 зафіксовано, що вагон №60728433 вантажопідйомністю 70,0 т. прибув поїздом № 3007. Вагон у технічному стані справний.

У розділі «Д» (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту зазначено:

На підставі акту загальної форми № 34895 від 17.07.2019 станції Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу приймальником поїздів Дементьєвою Г.М. , прийомоздавальником заводу Соколовою С.І. , слідчий Заводського ВП Ніколаєва Е.В., начальника станції Руденка О.В., зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 85, держповірка 30.05.2019. За документом, у вагоні № 60728433, значиться тара 22000 кг., нетто 69600 кг. Фактично виявлено брутто 90400 кг., тара з документу 22000 кг, нетто 68400 кг, що менш документу на 1200 кг. В комерційному відношенні навантаження вище рівня бортів 15 см, шапкоподібне. Вантаж марковано катком ущільнювачем та поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Праворуч над 7 люком порушено маркування виїмка довжиною 150 см, шириною 180 см, глибиною 20-40 см. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люки закриті, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Норма недостачі (природної втрати) для вугілля становить 1% маси, зазначеної в перевізному документі.

3 врахуванням зазначеної норми, загальна недостача партії вугілля у вагоні № 60728433 складає 2 931,50 грн. (вартість недостачі з ПДВ), у тому числі:

1 200 кг (виявлена недостача) - 696 кг (норма недостачі) = 504 кг.

Згідно з розрахунком вартість вугілля, якого недостає, складає:

4 885,84 грн. (ціна за тону, без ПДВ, згідно рахунку №31198 від 14.07.2019) х 0,5 т (розмір недостачі) = 2 442,92 грн. (вартість недостачі без ПДВ);

2 442,92 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 488,58 грн. (розмір ПДВ) = 2 931,50 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Відповідачем було надано Позивачу рахунок № 31198 від 14.07.2019 на суму 5 287 260,61 грн. (з ПДВ) щодо оплати вартості вугілля кам`яного загальною кількістю 901,800 т (ціна вугільної продукції (без ПДВ) 4 885,84 грн.).

Позивачем Відповідачу рахунок № 31198 від 14.07.2019 сплачено на загальну суму 5273 571,29 грн. (з ПДВ) відповідно платіжного доручення № від 29.08.2019.

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, завдану недостачею у розмірі 2931,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами.

21.01.2020 до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Короткий зміст відзиву та узагальнення його доводів.

Відповідач заперечує проти вимог позивача про стягнення вартості нестачі вантажу з таких підстав. Договір перевезення конкретного вантажу укладається між залізницею та вантажовідправником, тому п. 115 та 133 Статуту залізниць України визначають вартість вантажу на підставі загальної суми або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Ці норми регулюють визначення суми відшкодування за втрачений або пошкоджений з вини залізниці вантаж, у разі, якщо відшкодування здійснене за рахунок перевізника, про що зазначено у пункті 2.8 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601.

Відповідач зазначає, що в підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано копію договору поставки від 27.07.2018 №18/149, укладеного між ПрАТ "Донецксталь" - Металлургический завод" та ЧАО "Запоріжкокс", і копію Специфікації від 27.06.2019 до зазначеного договору. Згідно до накладної №50671148, що додана до позовної заяви, відправником вантажу є ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", яке не має ніякого відношення до вищевказаних Договору та Специфікації. Таким чином, відповідач стверджує, що Договір та Специфікація, які додані до позовної заяви, не можуть бути визнані належним документом, що підтверджують вартість вантажу, оскільки надані не відправником.

Враховуючи вищевикладене відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Щодо повідомлення учасників справи.

Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №830.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 822 та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №б/н (а.с. 50) .

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2019 на станції Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 460005/1015, що вагон № 60728433 вантажопідйомністю 70,0 т. прибув поїздом № 3007. Вагон у технічному стані справний. У розділі «Д» (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту зазначено:

На підставі акту загальної форми № 34895 від 17.07.2019 станції Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу приймальником поїздів Дементьевою Г.М. , прийомоздавальником заводу Соколовою СІ. , слідчий Заводського ВП Ніколаєва Е. В. , начальника станції Руденка О.В. , зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №85, держповірка 30.05.2019.

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі - Статут) Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

Відповідно до положень статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі, невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

За документом значиться у вагоні № 60728433, тара 22000 кг, нетто 69600 кг. Фактично виявилось брутто 90400 кг, тара з документу 22000 кг, нетто 68400 кг, що менш документу на 1200 кг. В комерційному відношенні навантаження вище рівня бортів 15 см, шапкоподібне. Вантаж марковано катком ущільнювачем та поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Праворуч над 7 люком порушено маркування - виїмка довжиною 150 см, шириною 180 см, глибиною 20-40 см. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люки закриті, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

3 врахуванням зазначеної норми, загальна недостача партії вугілля у вагоні №60728433 складає 2 931,50 грн. (вартість недостачі з ПДВ), у тому числі:

1 200 кг (виявлена недостача) - 696 кг (норма недостачі) = 504 кг. Згідно з розрахунком вартість вугілля, якого недостає, складає:

4 885,84 грн. (ціна за тону, без ПДВ, згідно рахунку №31198 від 14.07.2019 р.) х 0,5 т (розмір недостачі) = 2 442,92 грн. (вартість недостачі без ПДВ);

2 442,92 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 488,58 грн. (розмір ПДВ) = 2 931,50 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Оскільки спірні вагони з вугіллям кам`яним були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень ст. 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива.

Таким чином, вартість вагової недостачі вугілля з урахуванням норми природної втрати складає 2931,50 грн.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірних вагонах виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу. Позивач просить стягнути вартість недостачі вугілля кам`яного з відповідача у розмірі 2931,50грн., що і є причиною спору.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також, відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За приписом статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами (Правилами перевезення вантажу) іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку (пункт 3.9 роз`яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

У відповідності до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Відповідно до п. 2.7 роз`яснень президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного відповідальність за вагову недостачу вугільної продукції вугілля кам`яного у спірних вагонах слід покласти на відповідача.

Господарський суд відхиляє заперечення відповідача щодо того, що ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" не мас відношення до вказаного договору та специфікації, з огляду на наступне.

Пунктом 1.1. Договору обумовлено (мова оригіналу) "Поставщик" обязуется передать, а "Покупатель" обязуется принять и оплатить на условиях настоященого угольную продукцию (именуемою в дальнейшем Товар) производства ООО "Обогатительная фабрика "Свято-Варваринська": - угольньш концентрат марки К с предельньїми показателями качества: зола (тах) - 9,0%, влага (тах) - 10,5 сера (тах) - 0,8 %, если иное не оговорено в дополнительньїх соглашениях и спецификациях.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (мова оригіналу) сторони пришли к соглашению, что цена, обьем и строки поставки Товару, поставляемого по настоящему договору, указьіваются в Спецификациях, которьіе подписьшаются Сторонами, скрепляются печатями Сторон и являються неотьемлемой частью договора.

У пункті 2 специфікацій від 27.06.2019 (мова оригіналу) "приложение №12 к договору поставки №18/149 от 27.07.2018" сторони узгодили:

Найменование ТовараКол-во, Тонн, +-10%Цена за тонну, в гривнях (без НДС)Цена за гонну, в гривнях (с НДС)Стоимость в гривнях
Концентрат угля казенного для коксованих марки К группьі К1 0-100 ООО "ОФ Свято-Варваринская" ТУ У 05.1-1: 954,875 945,84134 772 464,60
ИТОГО: стоимость без НДС, грн. 134 772 464,00
Сумма НДС, грн. 26 954 492,80
Стоимость с НДС, грн. 161 726 956,80

Вказана Специфікація підписана відповідачем без зауважень.

Поняття постачальника та вантажовідправника не є тотожними.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" в цій справі №904/6053/19 є вантажовідправником, як і зазначено в накладній №50671148, у зв`язку з чим, останнє є учасником в правовідносинах між позивачем та відповідачем.

Крім того, Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Таким чином, оскільки в даній справі №904/6053/19 позивачем є одержувач вугільної продукції, то у нього було право звернутися до відповідача з відповідною позовною заявою на підставі пункту 130 Статуту залізниць України.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00грн. покладаються на відповідача, у зв"язку із задоволенням позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252, 254-259, п. 17.5 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення 2 931,50грн. - задовольнити у повному розмірі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ) шкоду, завдану недостачею у розмірі 2 931,50 грн. (дві тисячі дев`ятсот тридцять одна грн. 50 коп.) та витрати на судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ).

Боржник: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ).

Повний текст рішення підписано 24.02.2020.

Суддя Н.Е. Петренко