ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. Справа№ 910/8213/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 (суддя Смирнова Ю.М., м. Київ, повний текст рішення складено 11.11.2019)

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради, м. Суми

до Приватного акціонерного товариства "Київстар", м. Київ

про стягнення 43 435,10 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.06.2019 Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради (надалі-позивач/скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київстар" (надалі-відповідач) про стягнення 43 435,10 грн, з яких: 40 531,62 грн заборгованості за безоблікове використання води, 2 038,78 грн пені, 172,83 грн 3% річних та 691,87 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час виїзду на об`єкт надання послуг за договором централізованого постачання холодної води і водовідведення № 1295 від 27.03.2017 за адресою: місто Суми, вулиця Лебединська, 6, під час розпломбування лічильника холодної води, встановленого у колодязі вказаного об`єкту, виявлено порушення опломбування вузла обліку холодної води - самовільний зрив пломби на лічильнику № марки Sensus, у зв`язку з чим за безоблікове використання води відповідачу нараховано до сплати 40 531,62 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 (суддя Смирнова Ю.М., м. Київ, повний текст рішення складено 11.11.2019) в позові відмовлено.

Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 11, 509, 626, 628, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 175, 180 Господарського кодексу України та мотивоване тим, що акт обстеження підписано лише представниками позивача, а із наданої до справи фотографії водо лічильника неможливо встановити, що на ній зображено саме лічильник Sensus № та неможливо встановити факт зрибу пломби через низьку якість такої фотографії, відтак, позивачем не доведено факту порушення опломбування відповідного вузла обліку холодної води, і як наслідок, існування підстав для нарахування відповідачу плати за безоблікове водокористування.

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відсутність якісних фотографій до акту обстеження системи водопостачання та водовідведення від 13.03.2019 та відмова у підписанні такого акту представником відповідача, не роблять зазначений вище акт неналежним та недопустимим доказом.

У відповідності до ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2019 у справі № 910/8213/19 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

28.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Київстар" надійшов відзив на апеляційну скарг, згідно з яким відповідач просить апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 - без змін.

10.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2017 між Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Київстар" (споживач) було укладено договір № 1295 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (надалі - Договір) (а.с. 16-17).

Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Характеристика об`єкта надання послуг: послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення надають за об`єктами: Приватне акціонерне товариство "Київстар" будівля по вул. Лебединська, 6 (п.п. 1.1, 1.3 Договору).

Пунктом 9.1 Договору визначено, що цей договір укладається на строк з 24 квітня 2017 року та діє до 24 квітня 2020 року.

Згідно з п. 2.4 Договору загальна вартість послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за даним договором визначається як загальна вартість фактично наданих послуг.

Відповідно до пункту 2.5 Договору, плата за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005. Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виконавцем і споживачем засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію згідно з п. 5.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила 190).

Приписами пункту 1.4 Договору наведено характеристику засобів обліку води, а саме: вид засобу обліку води - лічильник холодної води; тип лічильника - С420-15 D 15 mm; № заводський - ; місце встановлення - вул. Лебединська, 6; повірений 25 кв. 2015 року.

Згідно з п. 2.9 Договору у разі безоблікового водокористування виконавець виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Правил 190).

Пунктом 2.10 Договору передбачено, що у разі самовільних дій щодо демонтажу засобів обліку води, здійснення будь-якої заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, зняття пломб, накладених органами Держспоживстандарту або виконавцем, споживач сплачує витрату води згідно з п.п. 3.3, 3.4 Правил 190, що передбачено п. 5.18 Правил 190.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, платежі вносяться споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 3.1 Договору).

Відповідно до підпунктів 4.2.1 і 4.2.6 Договору споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлений договором строк; забезпечувати цілісність засобів обліку води та не втручатися в їх роботу.

У відповідності до п.п. 4.3.4 п. 4.3 Договору виконавець має право доступу до приміщення споживача для ліквідації аварій, усунення недоліків у роботі технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни за окремим договором, для проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства, про що складається акт.

Згідно з п.п. 5.1.3 п. 5.1 Договору споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за втручання у роботу засобів обліку води, цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виконавцем в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

В подальшому, 21.02.2019 Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулося до Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради з листом № 4147/6, згідно якого, відповідач просив позивача для своєчасного технічного обслуговування і державної метрологічної повірки направити у березні 2019 року співробітника КП "Міськводоканал" для проведення обстеження та розпломбування лічильника холодної води Sensus (зав. №15 10397859), який встановлено на системі водопостачання будівлі технічного офісу ПрАТ "Київстар" у колодязі міського водогону за адресою: м.Суми, вул. Лебединська, 6.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 13.03.2019 під час виїзду на зазначений об`єкт надання послуг за адресою: вул. Лебединська, 6, м. Суми, представниками Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради виявлено порушення опломбування вузла обліку холодної води, про що складено відповідний акт.

Таким чином, на підставі виявленого факту безоблікового використання води відповідачем, позивачем здійснено розрахунок витрат води у відповідності до п.п. 2.9, 2.10 Договору, п.п. 3.3, 3.4 Правил № 190, тобто за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 25 мм при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу за розрахунковий період - 1 місяць. Сума нарахування за безоблікове використання води склала 40 531,62 грн.

Так, листом № 24/2025 від 15.03.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату в термін 10-ти робочих днів заборгованості у сумі 40 531,62 грн. До вимоги додано рахунок № 1295 від 14.03.2019 на суму 40 531,62 грн та копію акту обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення споживача від 13.03.2019.

Проте, Приватне акціонерне товариство "Київстар" виставлений рахунок не оплатило та повністю заперечило будь-яке відношення до умисного або ненавмисного пошкодження кріплення пломби лічильника, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до приписів статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України господарські зобов`язання, що виникли на основі договору, існують впродовж його строку.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до умов статті 19 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору, зокрема, з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання та/або водовідведення або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Пунктом 3.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила № 190), передбачено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Згідно з пунктом 3.3 Правил № 190 у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4 Правил № 190).

У відповідності до п. 5.18 Правил № 190 споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Таким чином, з урахуванням положень вищенаведених норм чинного законодавства та умов Договору, відповідальність за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування приладів водообліку покладається договором та законодавством саме на відповідача.

Так, на підтвердження факту самовільного зриву пломби на лічильнику Sensus № позивач посилається на Акт обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 13.03.2019.

Разом з тим, в акті обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 13.03.2019 зазначено, що в результаті проведеної перевірки було виявлено самовільний зрив пломби на лічильнику Sensus № та при цьому вказано, що відповідне фото додається.

Проте, з наданої фотографії не вбачається, що на ній зображено саме лічильник Sensus № , а також з указаного фото неможливо встановити, що пломбу на лічильнику зірвано.

Водночас, позивач визнає факт того, що із фотографія, яка надана останнім щодо виявлених порушень під час обстеження 13.03.2019 систем водопостачання і водовідведення відповідача є неналежної якості. Позивач зазначає, що можливою причиною цього є те, що фотозйомка проводилася в колодязі, який розташований під землею, та умови не дозволяли зробити більш якісні фотографії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не погоджуючись із тим, що мав місце факт зриву пломби, звернувся до позивача з листом № 15932/06 від 16.07.2019, в якому просив надати саму пломбу та всі приналежні до неї частини для проведення відповідної експертизи.

Однак, позивачем було відмовлено у наданні вказаних предметів, оскільки після проведення обстеження систем водопостачання і водовідведення відповідача пломба з шифром № 16299081 з проводом були утилізовані за відсутності потреби в їх подальшому зберіганні.

Відтак, як на доказ факту зриву пломби на лічильнику Sensus № позивач посилається виключно на акт обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 13.03.2019, в якому, в свою чергу, зазначено, що відповідне фото додається.

Проте, оскільки акт обстеження підписано лише представниками позивача, а із наданої до справи фотографії водолічильника неможливо встановити, що на ній зображено саме лічильник Sensus № та неможливо встановити факт зриву пломби через низьку якість такої фотографії, відтак, позивачем не доведено факту порушення опломбування відповідного вузла обліку холодної води і, як наслідок, існування підстав для нарахування відповідачу плати за безоблікове водокористування на підставі п.п. 3.3, 3.4 3.3 Правил № 190 та п. 2.9 Договору.

Таким чином, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі прийшов до вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за безоблікове використання води у розмірі 40 531,62 грн, а також нараховані на цю суму пеня, 3% річних та інфляційні втрати, задоволенню не підлягають.

Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.

Як зазначає скаржник, жодним документом не регламентовано порядок складання акту, підписання його представниками споживача та застосування фотозйомки.

При цьому, п. 4.3.4 Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 1295 від 27.03.2017, що укладений між сторонами, зазначено, доступ до приміщення споживача для ліквідації аварій, усунення недоліків у роботі технічного та інженерного обладнання, його встановлення та заміни окремим договором, для проведення технічного і профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води відповідно до законодавства, про що складається акт.

Отже, при укладанні Договору сторони дійшли згоди, щодо складання такого акту у випадках, викладених в п. 4.3.4. Договору.

Водночас, у формі акту обстеження зазначене місце для підпису представника споживача, відтак, передбачено ознайомлення споживача із вказаним актом, при цьому підпис даного акту є його правом, а не обов`язком.

Також, доводи скаржника, щодо визнання відповідачем факту зриву пломби є необґрунтованими, оскільки відповідач заперечував проти даних обставин, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, листом № 6915/06 від 26.03.2019.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва при ухваленні оскаржуваного рішення правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до приписів статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/8213/19 залишити без змін.

3. Справу № 910/8213/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова