ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"11" лютого 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/551/19

За позовом ОСОБА_1 , м. Ужгород

до ОСОБА_2 , м. Ужгород

до ОСОБА_3 , м. Ужгород

про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" від 12.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 ;

- скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", проведених на підставі договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" від 12.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 ,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - Бухтоярова О.В., адвокат, ордер серії ЗР № 33343 від 11.09.2019 року

Відповідача 1 - ОСОБА_2

Відповідача 2 - ОСОБА_3

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 , м. Ужгород заявлено позов до ОСОБА_2 , м. Ужгород та до ОСОБА_3 , м. Ужгород про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" від 12.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", проведених на підставі договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" від 12.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 .

В ході проведення підготовчого провадження у даній справі відповідачі подали суду клопотання про залишення позовної заяви у даній справі без розгляду в порядку ст. 226 ГПК України, оскільки така, за їх переконанням, подана без додержання вимог, встановлених ст. ст. 162, 164, 172, 173 ГПК України.

Зокрема, представник відповідача 1 у своєму клопотанні про залишення позову без розгляду вказує на те, що після спливу встановленого судом строку на виправлення недоліків позовної заяви у даній справі, позивач докази, які підтверджують підстави і предмет спору суду не надав. У матеріалах справи відсутні докази і посилання на такі, що стосуються позовної вимоги про: скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", проведених на підставі договору купівлі -продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" від 12 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 . Позовна заява не містить посилання на реквізити будь - якої реєстраційної дії чи ідентифікаційні дані службової особи, що вчинила таку дію, а також підстави заявлення такої вимоги до ОСОБА_2 .

Відповідач 2 просить суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України, посилаючись при цьому на недотримання позивачем ст. 162 ГПК України в частині заявленої позовної вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", проведених на підставі договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" від 12.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 . Вказує на те, що заявлений позов не містить доказів що підтверджують вказані позивачем в позовній заяві обставини, а саме, установчих документів, державну реєстрацію яких вимагає скасувати позивач, не містить доказів здійснення самої реєстраційної дії, яку позивач вимагає скасувати, що суперечить вимогам п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України; стосовно вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів, позивачем не зазначено жодного доказу про її здійснення, як і не надано таких доказів в переліку документів, що додані до позовної заяви; не зазначено в числі доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів таких письмових або електронних доказів. Вказане не відповідає вимогам п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України; незважаючи на те, що позов подано до кількох відповідачів, в позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог до кожного з них, що суперечить п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Крім того, наголошує, що частиною 1 статті 173 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому, за твердження відповідача 2, позивачем в позовній заяві стосовно позовної вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів жодним чином не викладено обставин, якими він обґрунтовує дану вимогу, не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини, як і не зазначено правових підстав заявленої вимоги. Також зміст позовної вимоги свідчить про те, що позивач просить скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів, яка є похідно від вимоги про визнання недійсними установчих документів, що в даному випадку не заявлена позивачем. За загальним правилом внесення змін до установчих документів є виключною компетенцією відповідних органів управління товариства, а не будь-якого з відповідачів у даній справі. Для оскарження рішень загальних зборів учасників Товариства, якими є також і установчі документи, встановлено окремий порядок правового захисту, похідним від якого є можливість скасування державної є реєстрації відповідних рішень (змін до установчих документів), якого в даному випадку позивачем дотримано не було. Таким чином, відповідач 2 зазначає про те, що заявлена позивачем вимога не є похідною від вимоги про визнання недійсним договору - купівлі продажу та не могла бути об`єднана з іншою, заявленою в даній позовній заяві, вимогою в силу положень ч. 1 ст. 173 ГПК України.

Представник позивача у даному підготовчому засіданні подала суду заперечення на клопотання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду. Поданими запереченнями представник позивача подані відповідачами заяви про залишення позову без розгляду розцінює як зловживання вказаними особами своїми процесуальними правами, метою яких є унеможливлення судового розгляду заявлених у даній справі позовних вимог та перешкода позивачу у доступі до правосуддя.

По суті заявлених відповідачами клопотань про залишення позовної заяви без розгляду представник позивача вказує, що такі не відповідають вимогам ст. 170 ГПК та не містять підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Наголошує, що подана відповідачем 2 заява не містить чіткого та конкретизованого покликання на приписи ст. 162, 164, 172, 173 ГПК України, що в свою чергу є порушенням приписів ч. 4 ст. 170 ГПК України та тягне за собою повернення такого клопотання без розгляду. Аналізуючи подані відповідачами клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, представник позивача зауважує, що зміст таких клопотань зводиться до претензій відповідачів щодо заявленої позивачем вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", однак, на думку представника позивача, проведення такої реєстрації підтверджено інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В частині аргументів відповідачів щодо неможливості об`єднання у даному судовому провадження двох заявлених позивачем вимог, то представник позивача наголошує на тому, що друга заявлена ним вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу, оплачена судовим збором і заявлення такої є волевиявленням позивача на підставі ч. 2 ст. 14 ГПК України та ст. 20 Цивільного кодексу України.

Крім того, представник позивача наголошує на тому, що заявлена ним вимога про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит" може бути задоволена судом на підставі ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. На спростування аргументів відповідачів щодо того, що заявлені позивачем позовні вимоги мають розглядатися за правилами різних судочинств, представник позивача покликається на судові акти Верховного Суду, зміст яких, на її думку спростовує вказані твердження відповідачів.

З врахуванням викладених у запереченні обставин, представник позивача просить суд повернути відповідачам подані ними заяви про залишення позовної заяви без розгляду, або відмовити у їх задоволенні.

Також у даному підготовчому засіданні представник позивача подала клопотання про відкладення підготовчого засідання на інший термін з метою подання витребуваних судом за клопотаннями відповідачів документів, оскільки такі на адресу позивача із правоохоронних органів ще не надійшли.

Щодо поданих відповідачами клопотань про залишення позову без розгляду у порядку ст. 226 ГПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Дослідивши подані відповідачами клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд доходить висновку, що викладені у таких заявах аргументи відповідачів зводяться до того, що позивач при поданні позовної заяви у даній справі документально та нормативно не обґрунтував, а відповідно і неправомірно заявив вимогу про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", проведених на підставі оспорюваного у даній справі договору. Відповідачі вказують, що така вимога не містить конкретної інформації про реєстраційну дію і особу, яка її вчинила; не відображає суті конкретних змін до установчих документів; позивачем не визначено відповідача за такою вимогою і підстав можливості її сумісного розгляду разом із вимогою про визнання недійсним оспорюваного правочину. За переконанням відповідачів, наведені недоліки підпадають під регулювання п.п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України та ч. 1 ст. 173 ГПК України.

Зважаючи на імперативність вимог пунктів 4, 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, в тому числі, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону й який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення про неможливість подати певні докази та щодо наявності таких у позивач чи іншої особи.

Отже, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає зміст (предмет) і підставу позову.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально - правових відносин.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки. Поряд із цим, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно - правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Перевіряючи доводи позову визначальними є передбачені законом критерії та умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства; суб`єктний склад правовідносин; предмет спору; характер спірних матеріальних правовідносин в їх сукупності; зміст та юридична природа обставин в справі, а також певні правові наслідки, до яких призведе судове рішення. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом.

При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

У свою чергу, суд перевіряє доводи позивача і, в залежності від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

За змістом статей 181, 182 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно з положеннями пункту 3 частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи та зібрання відповідних доказів.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Розглядаючи спір по суті та надаючи оцінку наявним у матеріалах доказам, суд першої інстанції відмовляє у задоволенні позовних вимог у випадку їх недоведеності позивачем належними та допустимими доказами.

Ураховуючи викладене та беручи до уваги наведені положення процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що позивач, реалізуючи своє право на судовий захист, при зверненні із даним позовом на виконання приписів п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України визначив зміст свого порушеного права і охоронюваного законом інтересу, обґрунтовував підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначив спосіб захисту такого права. Крім того, позивач також сам визначив обсяг доказів, які на його думку на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України можуть підтвердити заявлені ним позовні вимоги.

Незгода відповідачів із зазначеним позивачем змістом певної позовної вимоги, заявленої на захист порушеного права, та обґрунтуванням такої вимоги, а також визначенням способу захисту такого порушеного права, не можу бути підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, заперечення відповідачів щодо суті такої позовної вимоги, в тому числі законності та підставності її заявлення, підтвердження її належними та допустимими доказами, з врахуванням приписів ГПК України може бути досліджено судом на стаді розгляду справи по суті при винесенні рішення за наслідками розгляду справи.

Аргументи відповідачів щодо порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог у даній справі не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачами не подано суду доказів, які б спростовували віднесення позовної вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський Стеатит", проведених на підставі договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі до позовної вимоги, що має характер похідної від вимоги про визнання недійсним договору чи до вимоги, яка об`єднана з іншою позовною вимогою підставами виникнення і поданими доказами.

Розцінення відповідачем 2 вказаної вимоги як вимоги, що може мати місце лише при заявлені позову про оскарження рішень загальних зборів учасників господарюючого суб`єкта, є суб`єктивним твердженням самого відповідача 2, яке не підтверджено нормативним обґрунтуванням.

Оцінюючи вищенаведені аргументи в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданих відповідачами заяв про залишення позовної заяви у даній справі.

Також суд приймає до уваги, що оскільки витребувані від позивача оригінали доказів були витребувані судом саме за клопотаннями обох із відповідачів, нелогічним є заперечення відповідачів проти заявленого позивачем клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке обґрунтовано ненадходженням від правоохоронних органів на адресу позивача витребуваних судом документів.

За таких обставин, суд відкладає підготовче засідання у даній справі на інший термін.

На підставі ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку, зокрема, у випадках, визначених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу та коли питання, визначені ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Частина 2 ст. 182 Господарського процесуального Кодексу України визначає дії судді у підготовчому засіданні.

Зокрема, у підготовчому засіданні суд, з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Приписами статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При цьому, згідно п. 4 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 року № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

Враховуючи неподання позивачем витребуваних судом документів із наведених ним підстав, з метою належної підготовки справи до розгляду по суті, дотримання рівності сторін та змагальності процесу, суд доходить висновку про відкладення підготовчого засідання на іншу дату з врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. ст. 91, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання представника відповідача 1 - Марусенка Олександра Миколайовича № 6201 від 05.02.2020 року (вх. № 02.3.1-03/636/20 від 05.02.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

2. В задоволенні клопотання відповідача 2 - ОСОБА_3 б/н від 17.01.2020 року (вх. № 02.3.1-03/249/20 від 17.01.2020 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

3. Відкласти підготовче засідання на 03 березня 2020 р. на 15:00 год.

4. Підготовче засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а в залі судових засідань № 1.

5. На підставі ст. 91 ГПК України витребувати від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ):

оригінал повідомлення "Про зміну (відкликання) представника на загальних зборах ТОВ "Перечинський Стеатит" від 24.08.2016 року;

оригінал висновку експерта від 14.03.2017 року № 4/28, складеного за результатами проведення експертизи щодо повідомлення "Про зміну (відкликання) представника на загальних зборах ТОВ "Перечинський Стеатит" від 24.08.2016 року.

Витребувані докази надати суду у строк до 03.03.2020 року.

6. Копію ухвали надіслати учасникам спору.

7. Дана ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

8. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності судді Пригари Л.І. з 17.02.2020 року по 21.02.2020 року включно ухвалу складено та підписано 24.02.2020 року.

Суддя Пригара Л.І.