УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

24.02.2020Справа № 903/36/20

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи - підприємця Яреми Мирослави Миколаївни ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" (01042, м.Київ, ПРОВУЛОК НОВОПЕЧЕРСЬКИЙ, будинок 19/3, корпус 2, КАБІНЕТ 33)

про стягнення 499 371,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

23.01.2020 року до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Яреми Мирослави Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 499 371,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається не неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №141218-04/15 від 14.12.2018 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого за договором товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.01.2020 року у справі № 903/36/20 на підставі ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України дану позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2020 року справу № 903/36/20 передано на розгляд судді Селівону А.М.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

При цьому, вказані правові норми не ставлять обов`язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містять імперативну норму щодо обов`язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 року № 270 (далі - Постанова) розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Проте, як встановлено судом, позивачем до матеріалів позовної заяви в якості доказів надсилання позовної заяви та доданих до неї докуентів на адресу відповідача надані фіскальний чек від 22.01.2020 року, опис вкладення в цінний лист від 22.01.2020 року та накладна № 300, зі змісту яких, а саме опису вкладення вбачається, що на адресу відповідача позивачем направлено тільки додатки до позовної заяви, без тексту самої позовної заяви.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

Отже, не надсилання на відповідачеві позовної заяви та всіх доданих до неї документів у всупереч приписам господарського процесуального законодавства, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Суд зазначає, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зокрема, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як встановлено судом, позивачем в позовній заяві в якості відповідача зазначене Товариство з обмеженою відповідальність "Гіппо" з місцезнаходженням: м.Луцьк, вул. Клима Савура, 21а.

Проте, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 01042, м.Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, каб. 33, отже позивачем невірно зазначено місцезнаходження відповідача.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як встановлено судом, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №141218-04/15 від 14.12.2018 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за поставлений товар в сумі 425 042,46 грн., при визначенні якої позивачем врахована здійснена відповідачем оплата на загальну суму 1 386 553,28 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що в порушення приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України позивачами не виконано зобов`язання додати до позовної заяви всі наявні в них докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійсненої відповідачем оплати в сумі 1 386 553,28 грн.; копія видаткової накладної № 11086 не придатна для огляду судом внаслідок низької якості.

Наразі в поданій суду позовній заяві позивачем не зазначено при цьому чітких обставин виконання сторонами вказаного договору поставки та конкретних фактів, на підставі яких виникла заборгованість відповідача у зазначеній сумі, про наявність якої вказано в позовній заяві, тобто не наведено підстави виникнення заборгованості за даним договором саме у вказаному розмірі, зокрема, не зазначено даних про здійсненні факти поставки товару з посиланням на відповідні первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні тощо).

Натомість позивачем надані акти звірки розрахунків, підписані з боку відповідача із зауваженнями, та бухгалтерська довідка станом на 31.12.2019 року за підписом бухгалтера ТОВ "Гіппо".

Будь - який розрахунок позовних вимог в частині основного боргу в матеріалах позовної заяви також відсутній.

За результатами вивчення позовної заяви судом також встановлено, що позивач в пункті 1 прохальної частини просить суд стягнути з відповідача 425042,46 грн. основного боргу, 5603,68 грн. втрат від інфляції, 4797,00 грн. процентів річних та 49727,21 грн. пені, та визначає загальний розмір заборгованості в сумі 483 371 грн., що не відповідає сумі зазначених складових, включених до позовних вимог.

Поряд із цим суд зауважує, що позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд наголошує на те, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12 р. "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

При цьому формулювання позовних вимог відноситься до виключної компетенції позивача у справі.

Натомість невизначення позивачем чіткого змісту позовних вимог та підстав позову нівелює можливість дотримання судом вказаних принципів та унеможливлює правильне і своєчасне вирішення господарського спору.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Фізичної особи - підприємця Яреми Мирослави Миколаївни без руху.

2. Встановити Фізичній особі - підприємцю Яремі Мирославі Миколаївні строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Фізичній особі - підприємцю Яремі Мирославі Миколаївні спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надсилання копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача;

- подання до суду письмової заяви із визначенням загальної суми заявлених позовних вимог відповідно до включених до їх складу окремих позовних вимог (основного боргу, пені, процентів річних та втрат від інфляції);

- подання до суду письмової заяви з викладенням чітких підстав позову та обставин виникнення суми основного боргу в розмірі 425042,46 грн., з наданням відповідного розрахунку позовних вимог;

- подання до суду детального обґрунтованого розрахунку позовних вимог (основного боргу, пені, процентів річних та втрат від інфляції), зазначивши: підставу нарахування; термін, коли мала бути здійснена оплата; дату здійснення фактичної оплати та платіжний документ; прострочену суму, на підставі якої здійснюється нарахування пені, процентів річних та втрат від інфляції; кількість днів прострочення із зазначенням конкретних періодів "з"-"до"; розмір пені, процентів річних та втрат від інфляції; кінцеві суми боргу; окремо по кожній спірній видатковій накладній в табличному вигляді;

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення відповідачем оплати за Договором в сумі 1 386 553,28 грн. (виписка банку);

- подання до суду належним чином засвідченої копії видаткової накладної № 11086;

Надати суду докази направлення копій вказаних доказів відповідачу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 24.02.2020 року та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон