ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28.02.2020 р. справа № 914/449/20

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши матеріали позовної заяви: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Антарес, м.Львів,

про розірвання договору оренди від 12.05.1995р. №7327, виселення з нежитлових приміщень та стягнення 1059,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Антарес про: розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 7327 від 12.05.1995 року, укладений між Управлінням комунального майна м.Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антарес»; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес» на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради заборгованість з орендної плати у сумі 1059,15 грн.; зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Антарес» звільнити та повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень підвалу загальною площею 22,0 м2, під індексами приміщення - 1-1; 1-2, що розташовані за адресою: м. Львів, Котляревського, 41.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік, з 1 січня 2019 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 2102,00 грн.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд розірвати договір оренди від 12.05.1995р. №7327, виселити з нежитлових приміщень та стягнути 1059,15 грн. Таким чином позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру. Загальна сума судового збору, яку позивач повинен був сплатити за подання даного позову становить 6306,00 грн з яких: 2102,00 грн за вимогу майнового характеру (1 розмір прожиткового мінімуму) та 4204,00грн за дві вимоги немайнового характеру (2 розміри прожиткового мінімуму).

Як вбачається з позовних матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення від 20.01.2020р. №12 про сплату судового збору в розмірі 362,00грн, платіжне доручення від 17.10.2019р. №144 про сплату судового збору в розмірі 3842,00грн. Отже позивачем не сплачено судовий збір в повному обсязі за вимогу майнового характеру, а саме недоплачено 2102,00 грн судового збору.

Відтак, у випадку усунення недоліків позовної заяви, позивачу слід надати належні докази (в оригіналі) доплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. за подання на розгляд Господарського суду Львівської області позовної заяви від 31.01.2020 №2302-вих-6940.

Відповідно до частин 1-5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (про що зазначено у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17).

Як вбачається з матеріалів, поданих на розгляд суду, долучено документи у неналежно засвідчених копіях, оскільки відповідно до вимог оформлення документів, не містять вказівки про: дату засвідчення копій. Крім того, долучена копія договору оренди № 7327 від 12.05.1995 року виготовлена неякісно, що унемоливлює з`ясування повного змісту договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копій та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Враховуючи викладене, належним доказом відправлення відповідачеві (відповідачам) копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

До позовної заяви в якості доказу надсилання відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів додано фіскальний чек, накладну та опис вкладення до цінного листа, в якому серед переліку вкладених документів зазначено лише: 1) позовна заява; 2) повідомлення про припинення; 3) довідка про заборгованість; 4) договір оренди. Однак, доказів надіслання додатків, перелічених у п.п.3,4,7 Додатків до Позовної заяви, а саме: роздруківок з офіційного Інтернет порталу Державної реєстраційної служби України про внесення Позивача та Відповідача до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копії довіреності від 29.01.2020 позивач до позовної заяви не подав.

Однак, суд зазначає, що як п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України та і ч. 1 ст. 172 ГПК України містять імперативну норму щодо подання позивачем при зверненні з позовом до суду доказів надіслання позовної заяви та всіх доданих до неї документів. Таким чином, позивач не виконав вимоги п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, оскільки не надав належних доказів відправлення відповідачу всіх доданих до позовної заяви документів.

Згідно зі п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до п.8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.2. ст.164 ГПК України Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У позовній заяві позивач не зазначає доказів, що підтверджують обставини на які місце посилання у позовній заяві щодо здачі позивачем і прийняття відповідача в користування об`єкта оренди. Такі докази не долучені до позовної заяви.

Позивач стверджує у позовній заяві, що після закінчення терміну дії договору ним було надіслана на адресу відповідача повідомлення про припинення договірних відносив №2302-ви-2146 від 24.04.2019 року, однак до позовної заяви додано копія повідомлення за вказаним номер і датою, у якому орендарем зазначено інша юридична особа (за змістом позовної заяви позивач визначив відповідачем у справі ТзОВ «Антарес»). А відтак, листа №2302-ви-2146 від 24.04.2019 року адресованого відповідачу ТзОВ «Антарес» до позовних матеріалів не долучено, як відповідно і не долучено доказів скерування такого листа відповідачу.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

У п.п.ж п.1 договору встановлено, що орендна плата складає 249,480 крб. з 14.04.1995 р. Договір №7327 укладено 12.05.1995. У довідці №4-2303-вих-546 від 13.04.2020 зазначено період виникнення боргу в сумі 1059,15 грн. за період з 01.08.2018 по 01.12.2019, однак позовна заява не містить викладу обставин, які б обгрунтовували нараховані (вказані у довідці в графі «Нараховано з ПДВ») суми орендної плати в гривнях станом на початок спірного періоду як і не містить посилання на докази (їх реквізити), які б підтверджували часткову сплату відповідачем орендної плати у спірному періоді. Тобто, на підтвердження доводів про те, що відповідачем орендна плата за об`єктом оренди вносилась «неодноразово невчасно» та що має місце борг з орендної плати в сумі 1059,15 грн. не підтверджені первинними документами, оскільки такі не долучені до позовної заяви і відомостей про такі докази позовна заява не містить.

Принагідно суд зазначає, що довідка є технічним документом та має інформаційний характер і не підтверджує факту здійснення будь-яких господарських операцій за договором оренди.

Суд звертає увагу Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради без руху.

2. Встановити Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви про усунення недоліків на виконання п.п.3,5 ч.3 ст.162 ГПК України;

- подання суду, доказів доплати судового збору в порядку п.п.2 п.1 ст.164 ГПК України у розмірі 2102,00 грн.;

- надання належним чином засвідчених копії всіх документів долучених до позовної заяви, оформлених відповідно до вимог ст. 91 ГПК України та в порядку встановленому чинним законодавством, в тому числі читабельної копії договору оренди № 7327 від 12.05.1995 року;

- подання суду, на виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, документів (поштових описів вкладень в цінні листи), які підтверджують відправлення ТзОВ Антарес всіх доданих до позовної заяви від 31.01.2020 №2302-вих-6940 документів.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015/.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя Кітаєва С.Б.