ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020м. ДніпроСправа № 904/149/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Скиба Т.М.

за позовом Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП", смт. Широке, Дніпропнтровська область

до Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, смт. Широке, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 101 042,11 грн. за договором № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року.

Представники:

від позивача: Коваленко С.В., наказ № 7 від 03.02.2020 року, представник;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Комунальне підприємство "Фрунзенське ЖКП" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області заборгованість за Договором № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року на загальну суму 101 042,11 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 67 821,71 грн.;

- пеню у розмірі 8 858,97 грн.;

- 3% річних у розмірі 5 736,45 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 18 624,98 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на невиконання Відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду від 13.01.2020 року усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

23.01.2020 року (вх. № 3560/20) від Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП" до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 22.01.2020 року про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно положень ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України, поданий позов відноситься до малозначних справ, а також приймаючи до уваги незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 27.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті, яке відбудеться 25.02.2020 року о 11:00 год.

04.02.2020 позивач подав до суду клопотання про доручення до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але 25.02.2020 надіслав на адресу суду клопотання, яким просив суд розглядати справу без участі уповноваженого представника відповідача.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 25.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року, а саме в частині оплати вартості поставленої теплової енергії.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 525-526, 530, 611 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- договір № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року (а.с. 12);

- акти показників теплового лічильника (а.с. 13-15);

- акти-рахунки здачі-прийняття послуг по теплопостачанню (а.с. 16-21);

- претензія № 101 від 27.04.2017 (а.с. 32);

- претензія № 366 від 14.08.2019 (а.с. 37).

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов та ознайомлення з матеріалами справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Комунальним підприємством "Фрунзенське ЖКП" (далі - позивач, постачальник) та Широківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року.

Згідно п. 1.1. договору постачальник здійснює відпуск теплової енергії згідно ліцензії для потреб центрального опалення наступних об`єктів, розміщених за адресам: адмінприміщення смт. Широке, вул. Соборна, б. 107, архів смт. Широке, вул. Вишнева, 1а, від котельної центральна.

На виконання умов договору позивач у період з січня 2017 по березень 2017 надав відповідачу послуги теплопостачання на суму 67 821,71 грн.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що розрахунок за теплову енергію здійснюється постачальником на підставі (цін) тарифів встановлених юридичною особою виконавчим комітетом Широківської селищної ради, оприлюдненим у встановленому законом порядку.

Споживач здійснює оплату за теплову енергію згідно наданих актів наданих послуг - щомісячно не пізніш ніж 10-числа місяця, наступного за звітним (п. 5.3. договору).

Проте, в порушення умов договору відповідач не розрахувався за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість у загальному розмірі 67 821,71 грн.

Позивач направляв на адресу відповідача претензію № 6 від 27.04.2017 та претензію № 2 від 02.03.2018 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 67 821,71 грн.

Відповідач надавав письмову відповідь листами № 03-34-965/0/391-17 від 13.05.2017 та № 03-37-573/0/391-18 від 02.04.2018, в яких зазначено, що заявлені претензійні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх обов`язків в частині своєчасної оплати за надані послуги згідно Договору № 58-Т на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 22.02.2017 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 67 821,71 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наявні в матеріалах справи договори, та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідачем докази сплати суми заборгованості за спірним договором не надано. Отже, сума основного боргу підлягає стягненню в розмірі, заявленому позивачем, а саме, 67 821,71 грн.

Щодо суми пені

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 11.02.2017 по 11.10.2017 у загальному розмірі 8 858,97 грн.

Перевіривши розрахунки пені господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у зв`язку з чим підлягає до стягнення.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 736,45 грн. за період з 11.02.2017 по 21.12.2019 та інфляційні втрати у розмірі 18 624,98 грн. за період з 11.02.2017 по 27.12.2019.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 5 736,45 грн. та інфляційних втрат у розмірі 18 624,98 грн. підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (53700, Дніпропетровська область, смт. Широке, вул. Соборна, буд. 107, ) на користь Комунального підприємства "Фрунзенське ЖКП" (53700, Дніпропетровська область, смт. Широке, вул. Вишнева, 6, ) - 67 821,71 грн. - основного боргу, 8 858,97 грн. - пені, 5 736,45 грн. - 3 % річних, 18 624,98 грн. - інфляційних втрати та 1 921,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2020

Суддя В.Г. Бєлік