АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 21-32-2/44-10-2632
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Разюк Г.П., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників справи:

ОСОБА_1 особисто;

Арбітражний керуючий - Вудуд Г.І. особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019

по справі №21-32-2/44-10-2632

за заявою гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4

до Кредитної спілки "Україна"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У грудні 2019 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Господарського суду Миколаївської області, в межах справи про банкрутство Кредитної спілки "Україна", з заявою про введення суд в оману в якій просила:

- визнати провокацією та наклепом дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто злочином по ст. 383 КК України (звернення до суду з завідомо недостовірною інформацією про начебто злочин ОСОБА_6 - доведення до самогубства ОСОБА_7 ), а так як, злочин ОСОБА_4 та ОСОБА_8 здійснено в Господарському суді Миколаївської області, звернутися до правоохоронних органів м. Миколаєва з завою про злочин відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у порядку ст. 214 КПК України;

- заборонити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використовувати підробний документ (відповідальність по ст. 358 ч.2 КК України), винести окрему ухвалу;

- зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відзвітувати про роботу комітету кредиторів КС «Україна» з 2012 по даний час - 2019 рік по втраченій вигоді в 294 764 067,67 грн;

- по висновкам довідки від 09.12.2019 ОСОБА_6 та інших кредиторів, визнати бездіяльність комітету кредиторів КС «Україна» на чолі з ОСОБА_4;

- окремою ухвалою заборонити листування з різними власними структурами України від імені комітету кредиторів КС «Україна» за підписом ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ;

- допитати ОСОБА_4 щодо грошей за оренду по офісу КС «Україна» з 2016 року за адресою м. Одеса , Адміральський проспект, 42, які він брав собі в карман разом з ліквідатором ОСОБА_9;

- надати ОСОБА_1 звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_8 до суду щодо призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 на надати ухвалу суду з цього приводу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019 заяву ОСОБА_1 про введення суд в оману повернуто без розгляду.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що подана заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 ГПК України, оскільки: не містить по-перше, підстав заяви, а саме того, чим пояснюється звернення до суду з даною заявою та на чому базується та основується звернення заявниці, а також правових підстав звернення до суду з даною заявою, в т.ч. посилань на конкретні норми Кодексу України з процедур банкрутства, по-друге, не містить інших відомостей, які вимагаються цим Кодексом, а саме доказів надсилання учасникам у справі (комітету кредиторів, ліквідатору) копії вказаної заяви та доданих до неї документів, що є підставою для застосування ч. 4 ст. 170 ГПК України (повернення без розгляду).

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулася ОСОБА_1 з апеляційною скаргою в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019 у справі №21-32-2/44-10-2632 та спрямувати справу у частині розгляду заяви ОСОБА_1 на новий розгляд Господарським судом Миколаївської області.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що скориставшись своїм правом передбаченим ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 42 ГПК України, звернулася до суду першої інстанції з заявою з процесуальних питань. За твердженням скаржника, її заява не містить вимог до Кредитної спілки "Україна", тобто не є позовом у розумінні ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, до якої мають бути застосовані вимоги ст.ст. 161, 162 ГПК України.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, замість залучення поданих заявником міркувань та доказів до матеріалів справи, врахування їх при розгляді скарги ОСОБА_4 на дії ліквідатора боржника, реагування у встановленому порядку на очевидні протиправні дії ОСОБА_4 , оскаржуваною ухвалою повернув апелянту його заяву без розгляду з мотивів невідповідності її вимогам ст.ст.164, 170 ГПК України.

На думку апелянта, місцевий господарський суд неправильно застосував норми процесуального права,зокрема, дав неправильну оцінку заяві апелянта, яка не є позовом за формою та змістом, а є заявою з процесуальних питань, а тому до неї суд першої інстанції мав би застосувати норми ст.ст. 169, 170 ГПК України, без посилання на необхідність дотримання апелянтом приписів ст.ст. 162, 164 ГПК України.

За твердженням скаржника, її заява містить усі реквізити, передбачені ст. 170 ГПК України, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка подає заяву, найменування суду, номер справи, зміст питань, які мають бути враховані судом при розгляді скарги ОСОБА_4 , відсутність у ОСОБА_4. статусу конкурсного кредитора у справі, вина ОСОБА_4 у створенні ситуації, яка унеможливлює хоча б часткове погашення вимог кредиторів Кредитної спілки "Україна", затягуванні судової процедури, повідомлення про протиправні дії ОСОБА_4 , які підпадають під ознаки злочинів , підстави заяви, перелік документів доданих до заяви. Тобто, як вважає апелянт, при подані заяви, вона виконала усі вимоги до такого типу заяв.

Апелянт вважає, що ст. 170 ГПК України не вимагає надання доказів спрямування заяви з процесуальних питань іншим учасникам справи, а тому така вимога суду є порушенням норм процесуального права, хоча апелянт надіслала цінними листами заінтересованим особам. Повернення заяви та не залучення доданих до неї документів до матеріалів справи, як вважає скаржник, призвело до неповного з`ясування усіх обставин справи та неправильного вирішення справи.

Скаржник також відзначає, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.12.2019 повторно зобов`язано учасників справи привести заяви та клопотання, що знаходяться на розгляді суду у відповідність до приписів Кодексу України з процедур банкрутства, між тим, як відзначає апелянт, п.8 ч.1 ст. 226 ГПК України прямо вказує на зобов`язання суду залишити заяву без розгляду і не передбачає можливості повторного зобов`язання усунення недоліків заяви.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №21-32-2/44-10-2632 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019 та призначено справу до розгляду на 20.02.2020.

31.01.2020 судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_4 зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , оскільки вона не зазначила свого порушеного права у відповідності д приписів ст. 20 ГК України.

Також ОСОБА_4 вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що заява ОСОБА_1 не відповідає приписам ст. 170 ГПК України, оскільки не містить підстав заяви та доказів надсилання даної заяви учасникам справи.

У судовому засіданні від 20.02.2020 апелянт підтримала вимоги за апеляційною скаргою та наполягала на її задоволенні.

Арбітражний керуючий - Вудуд Г.І. також підтримав вимоги за апеляційною скаргою, просив її задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились, про причини нез`явлення суд не повідомили, хоча повідомлялись належним чином про час, дату та місце розгляду справи про що свідчать наявні повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Статтею 161 ГПК України визначено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Згідно з ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

У відповідності до ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

За приписами ч.4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Як вбачається із наявної у матеріалах оскарження ухвали копії заяви ОСОБА_1 , оригінал якої було оглянуто судом апеляційної інстанції під час судового засідання, означена заява фактично обґрунтована незгодою заявника із кредиторськими вимогами одного з ініціюючих кредиторів по справі, а саме ОСОБА_4 та діями/бездіяльністю комітету кредиторів, які вчиняються по відношенню до заявника. Також, в обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 посилалася на приписи ст.ст. 161, 169, 170 ГПК України, якими визначено види та зміст заяв по суті справи та загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Судова колегія зазначає, що дана заява містить ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) особи, яка подає заяву, її місце проживання, найменування суду, до якого вона подається, номер справи, прізвище та ініціали судді, зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви. Також дана заява підписана особисто заявником - ОСОБА_1 . Відтак, заява ОСОБА_1 подана з додержанням вимог ч.ч.1. 2 ст. 170 ГПК України, а тому підстави для застування до неї ч.4 ст. 170 ГПК України відсутні.

Слід відзначити, що за приписами ч.2 ст. 170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відтак, вимога щодо направлення заяви іншим учасникам справи розповсюджується лише на заяви, які подаються на стадії виконання судового рішення. Проте, наразі провадження у справі №21-32-2/44-10-2632 перебуває у процедурі ліквідації.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції до заяви ОСОБА_1 положень ч.4 ст. 170 ГПК України та повернення заяви без розгляду.

Помилковим є й висновок суду першої інстанції щодо застосування приписів ст.ст. 162, 164 ГПК України для розгляду заяви ОСОБА_1 з огляду на таке.

Ухвалами від 27.11.2019 та 20.12.2019 суд першої інстанції, серед іншого, запропонував учасникам провадження у справі про банкрутство Кредитної спілки "Україна", до дати наступного судового засідання, клопотання та заяви, які знаходяться на розгляді привести у відповідність до норм Кодексу України з процедур банкрутства, з посиланням на відповідні норми зазначеного Кодексу, шляхом подання заяв або клопотань, оформлених відповідно до норм ст.ст. 161, 169, 170 ГПК України.

Натомість, приймаючи оскаржуване рішення та визначаючи порядок розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із положень ст.ст. 162, 164 ГПК України.

Між тим, колегія суддів виходячи зі змісту заяви ОСОБА_1 та її обставин, якими остання обґрунтувала свою заяву, вважає, що така заява не є позовною заявою за своїм змістом, а тому застосування приписів ГПК України, якими встановлено вирішення питання щодо розгляду таких позовів, не відповідає вимогам закону, що відповідно виключає можливість посилання суду першої інстанції, як на підставу повернення позову без розгляду, на приписи ст.ст. 162, 164 ГПК України.

Частиною 6 ст. 275 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 винесена із неправильним застосуванням приписів ст. 170 ГПК України та це порушення норм процесуального права призвело до прийняття неправильного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019 та направлення справи в частині розгляду заяви ОСОБА_1 для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019 р. скасувати.

Справу №21-32-2/44-10-2632 в частині розгляду заяви ОСОБА_1 направити для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.02.2020.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Ярош А.І.