Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1118/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Києнко Д.О., довіреність від 09.12.2019;

Герасименко Ю.М.- в.о. керівника, згідно витягу з ЄДРЮОФОП;

від відповідача 1: Романова О.І.

від відповідача 2: Ткачик П.О., довіреність №31 від 24.12.2019),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства Коростишівський завод "Реммашторф"

до 1. Фізичної особи- підприємця Романової Олени Іванівни

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

про розірвання договору оренди

Процесуальні дії по справі.

Державне підприємство Коростишівський завод "Реммашторф" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до фізичної особи - підприємця Романової Олени Іванівни та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про розірвання договору оренди нерухомого майна державної власності № 1979 від 09.01.2018, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та ФОП Романовою Оленою Іванівною про передачу в оренду нежитлового приміщення площею 334,1 кв. м слюсарного цеху, що перебуває на балансі ДП Коростишівський завод "Реммашторф".

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням орендарем (відповідач1) - фізичною особою-підприємцем Романовою О.І. взятих на себе зобов`язань згідно договору оренди нерухомого майна № 1979 від 09.01.2018.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 10.12.2019.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2019 суд замінив відповідача 2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на належного відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях. Продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання призначив на 30.01.2020.

Ухвалою господарського суду від 30.01.2020 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу №906/1118/19 до судового розгляду по суті на 18.02.2020.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 09.01.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та ФОП Романовою Оленою Іванівною укладено договір оренди нерухомого майна державної власності № 1979 про передачу в оренду нежитлового приміщення площею 334,1 кв. м слюсарного цеху, що перебуває на балансі ДП Коростишівський завод "Реммашторф".

10.05.2018 сторонами внесено зміни до договору оренди, зокрема було змінено розмір встановленої орендної плати.

Позивач звернувся до суду, оскільки орендар - фізична особа-підприємець Романова О.І порушує умови Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018, зокрема, п. п. 1.2, 5.1, 5,5, 5.11, 6.1 договору.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі заперечили проти позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзивах (а.с. 90-91, 140).

Відповідач 1 зазначає, що позивач не є стороною договору, а тому вимога про розірвання договору суперечить приписам ст.26 ЗУ "Про оренду держаного та комунального майна".

Вказує, що неодноразово зверталась до позивача з листами щодо вирішення питання укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача та надання підтверджуючих документів на відшкодування витрат балансоутримувача.

Відповідач 2 (орендодавець) зазначає, що орендарем умови договору виконуються належним чином, заборгованість по орендній платі відсутня, майно застраховане та наявний безперешкодний доступ до орендованого майна.

Вважає, що підстави для розірвання договору оренди № 1979 від 09.01.2019 відсутні.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду даної справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні від 18.02.2020, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

09.01.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Романовою Оленою Іванівною (орендар) було укладено договір оренди № 1979 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі-Договір а.с. 22-14).

Відповідно до п.1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення площею 334,1 кв.м. будівлі слюсарного цеху (далі-майно), що перебуває на балансі ДП "Коростишівський завод "Реммашторф" ( далі - балансоутримувач), належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та знаходиться за адресою: м. Коростишів, 19-та буд дільниця, реєстровий номер: 02968160.1.ЮМЮБР036, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість і становить за незалежною оцінкою станом на 31.10.2017 року 398915,00.

Згідно п.1.2. майно передається в оренду з метою виготовлення теслярської та столярної продукції.

Відповідно до п.3.1. Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць оренди- листопад 2017 року 5031,32 грн (розрахунок а.с.25).

За умовами п.3.6 Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п.5.5. Договору, орендар зобов`язаний забезпечити орендодавцю та балансоутримувачу доступ на об`єкт оренди з метою контролю за його використанням та виконанням умов Договору.

За умовами п. 5.11 Договору орендар узяв на себе зобов`язання протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, надання комунальних послуг, сплати земельного податку.

Відповідно до п.10.1 Договору, цей Договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 09.01.2018 до 07.01.2021 включно.

Пунктом 10.3. Договору, сторони узгодили що зміни до умов Договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Пунктом 10.12 Договору сторони погодили, що цей Договір може бути достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар не застрахував орендоване майно та не надав копію договору страхування та/або не сплатив завдаток.

09.01.2018 згідно акта приймання - передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності від 09.01.2018 нежитлове приміщення площею 334,1 кв.м. було прийнято орендарем в строкове платне користування (а.с. 26).

10.05.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Романовою Оленою Іванівною (орендар) було укладено додатковий договір № 1 (а.с. 27), відповідно до якого сторонами було внесено ряд змін до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018, зокрема в частині орендної плати - визначено, що орендна плата за базовий місяць оренди березень 2018 становить 1753,56 грн без ПДВ (розрахунок а.с. 28).

Також додатковим договором сторонами узгоджено, що майно передається в оренду та використовується з метою здійснення побутового обслуговування населення - виготовлення теслярських та столярних виробів за індивідуальними замовленнями"(а.с. 27).

Позивач вказує, що орендар - Фізична особа-підприємець Романова Олена Іванівна істотно порушує умови Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018, а саме:

- не забезпечує безперешкодний доступ орендарю та балансоутримувачу до орендованого майна, чим порушуються вимоги п. 5.5 договору;

- всупереч умовам п. 5.11. Договору не укладено з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат комунальних послуг, сплати земельного податку;

- орендар використовує передане йому в оренду майно не за цільовим призначенням, визначеним у п. п. 1.2, 5.1, 6.1 договору оренди;

- орендар самовільно використовує частину нерухомого майна - частину території ДП "Коростишівський завод "Реммашторф", встановивши металеві конструкції, деревообробний станок та навіс для складування пиломатеріалів.

У відповіді на відзив позивач вказав, що Державне підприємство "Коростишівський завод "Реммашторф" не пристосовано для виготовлення теслярських та столярних виробів з індивідуальним замовленням. На підприємстві відсутнє необхідне оладнання та приміщення для виготовлення виробів з деревини, не має спеціального дозволу. Статутними документами не передбачено такого виду діяльності.

Після укладення договору ФОП Романова не займалась та не займається виготовленням столярних виробів. Передане в оренду майно використовується для інших цілей

Як на правову підставу позову про розірвання Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018, позивач посилається на норми ст.ст. 188, 291 ГК України, ст. 651 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Заперечуючи проти позову, відповідач 1 зазначає, що позивач не є стороною договору, тому вимога про розірвання договору суперечить приписам ст.26 ЗУ "Про оренду держаного та комунального майна".

Вказує, що доказів порушення прав і законних інтересів позивача позивачем також не надано. Вважає, що додатковий договір від 10.01.2018 укладений сторонами відповідно до чинного законодавства, є частиною договору оренди нерухомого майна № 1979 від 09.01.2018, станом на день розгляду справи є чинним та не скасованим сторонами чи в судовому порядку.

Щодо не укладення договору про відшкодування витрат балансоутримувача відповідач 1 вказує, що неодноразово зверталась до позивача з листами щодо вирішення питання укладення вказаного договору, надання підтверджуючих документів на відшкодування витрат балансоутримувача.

Зазначає, що позивач ухиляється від впорядкування між ним та орендарем договірних відносин, що підтверджується складеним представниками відповідача 2 актом від 22.11.2019, відповідно до якого позивач відмовився від підписання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача.

Відповідач 2, заперечуючи щодо позову, зазначає, що станом на дату подання відзиву орендарем умови договору виконуються належним чином, заборгованість по орендній платі відсутня, майно застраховане, наявний безперешкодний доступ до орендованого майна.

Щодо неукладення між орендарем та балансоутримувачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача, визначеного у п.5.11. Договору оренди, зазначає, що такий договір між ДП Коростишівський завод "Реммашторф" та ФОП Романова О.І. не укладений у зв`язку із наявністю розбіжностей щодо умов такого договору. Повноваження щодо впливу на балансоутримувача та орендаря щодо укладення даного договору у відповідача 2 відсутні.

Вважає, що підстави для розірвання договору оренди № 1979 від 09.01.2019 відсутні.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували би наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення (частини 1, 2 статті 4 зазначеного Кодексу).

Отже, у розумінні наведених положень правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як убачається із матеріалів справи, позивач, будучи балансоутримувачем переданого в оренду майна, звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди, обґрунтувавши свої позовні вимоги обставинами щодо порушення з боку ФОП Романовою О.І. умов договору оренди №1979 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та фізичною особою - підприємцем Романовою Оленою Іванівною.

Статею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (не споживна річ).

Спеціальним законом з питань оренди державного та комунального майна є Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

На дату укладення договору №1979 нерухомого майна, що належить до державної власності діяв Закон України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10 квітня 1992 року (далі Закон 2269-XII).

Частиною 1 ст. 2 Закону 2269-XII передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Таким чином, відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону 2269-XII сторонами договору найму (оренди) з відповідними правами та обов`язками є наймодавець (орендодавець) і наймач (орендар).

Згідно ч.3 ст.291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Приписами ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 783 ЦК України наймодавець має право у відповідних випадках вимагати розірвання договору найму.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону 2269-XII на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

За умовами Договору, право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна, внаслідок виконання або неналежного виконання умов цього Договору належить орендодавцю (п.8.2. Договору).

В п.10.3. Договору № 1979 сторонами визначено, що зміни до умов Договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін.

Суд зауважує, що сторонами за договором оренди є орендар та орендодавець. Орендар (наймач) - це фізична або юридична особа (суб`єкт господарювання, організація), яка бере у тимчасове користування нерухоме або рухоме майно.

Орендодавець - особа, яка є власником майна, якій належить право володіння, користування та розпорядження майном, в тому числі, передачі майна в оренду, повернення з оренди, зокрема, після розірвання договору оренди.

Судом встановлено, що сторонами за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (правонаступник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області) (орендодавець) та Фізична особа підприємець Романова Олена Іванівна (орендар).

Державне підприємство Коростишівський завод "Реммашторф" (позивач) визначений у спірному Договорі як балансоутримувач.

Балансоутримувач - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018 підписано без участі балансоутримувача.

В свою чергу, договором нерухомого майна, що належить до державної власності № 1979 від 09.01.2018 передбачена участь балансоутримувача у виконанні його умов. Зокрема, в договорі обумовлено сплату орендарем балансоутримувачу 30% орендної плати.

Також визначено, що обов`язком орендаря є: забезпечення орендодавцю та балансоуитримувачу доступ до об`єкту оренди та погодження з балансоутримувачем здійснення орендарем капітального, поточного та інших видів ремонтів орендованого майна.

Договором обумовленого, що на вимогу орендодавця та балансоутримувача орендар зобов`язаний здійснювати звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння. У разі припинення або розірвання Договору повернути орендареві та балансоутримувачу... орендоване майно.

Водночас, умовами вказаного Договору не передбачено, що балансоутримувач має право ініціювати розірвання договору у спосіб визначений законодавством.

З аналізу викладених правових норм та положень п. 8.2., 10.3, 10.12 Договору оренди № 1979 видно, що право вимагати дострокового розірвання договору оренди, належить саме сторонам договору - Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Рівненській та Житомирській областях та ФОП Романовій Олені Іванівні.

Чинним законодавством не передбачено право балансоутримувача виступати орендодавцем нерухомого майна та мати права орендодавця, відповідно, балансоутримувач не вправі заявляти вимогу про розірвання договору оренди, в тому числі і з підстав порушення орендарем істотних умов договору.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 06.09.2019 у справі № 910/7364/18 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.10.2019 у справі № 910/4446/19.

Також, відповідну правову позицію стосовно прав орендодавця і балансоутримувача згідно з договором оренди комунального майна викладено у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 910/9480/16, від 07.06.2017 у справі № 910/9482/16.

З огляду на викладене, оскільки позивач, який є балансоутримувачем орендованого майна за договором оренди № 1979 від 09.01.2018, не є стороною за договором, тому і не наділений повноваженнями щодо звернення до суду з вимогою про розірвання договору, визначені позивачем підстави для розірвання договору оренди не підлягають оцінці судом.

Судом враховується, що згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні у справі "Пантелеєнко проти України" Європейським судом з прав людини зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так самовстановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського cуду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії").

Ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист за наслідком прийняття судом рішення як процесуального інструменту захисту має забезпечити їх відновлення.

Відповідно до ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи визначений в п.5.11. спірного Договору обов`язок орендаря протягом 15 робочих днів після підписання Договору оренди, укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача орендованого майна, надання комунальних послуг, сплати земельного податку, ДП Коростишівський "Реммашторф", з метою захисту своїх прав та інтересів, має право звернутись до суду з вимогою про визнання укладеним вказаного договору.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє в задоволені позову.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.02.20

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2-позивачу ( рек. з пов)

3- відповідачу - Романова О.І. ( рек. з пов).

4- відповідачу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. 16 липня , буд. 77) ( рек. з пов)