ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. Справа№ 910/11112/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Будника К.А. орд. №1012844 від 24.02.2020р.;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства Фірми "Волна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 (повне рішення складено 04.12.2019)

у справі №910/11112/19 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного підприємства Фірми "Волна"

до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору укладеним,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року приватне підприємство Фірма "Волна" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач) та просило суд визнати укладеним Договір №01353-19/12 від 04.04.2019 р. про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.12.2018 між сторонами було укладено Договір №01353-118/11 про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою зі строком дії до 18.03.2019. Після закінчення строку дії договору в електронному кабінету позивача на порталі "Містобудівний кадастр Києва" відповідачем 04.04.2019 розміщено Договір №01353-19/12 від 04.04.2019 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, розрахунок визначення розміру пайової участі, а також рахунок на сплату зазначеного внеску в розмірі 4340,25 грн., на підставі якого позивачем здійснено оплату зазначених коштів, проте, в подальшому договір відповідачем не підписано, не видано інформаційний талон на його підставі та в електронному кабінету розміщено інформацію про анулювання цього договору, що перешкоджає позивачу здійснювати його господарську діяльність, пов`язану з використанням тимчасової споруди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2019 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне підприємство Фірма "Волна" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач, розмістивши в електронному кабінеті позивача проект договору, розрахунок та рахунок, зробив пропозицію укласти договір, позивач прийняв цю пропозицію і здійснив оплату пайового внеску, однак в подальшому відповідач ухилився від підписання договору та видачі інформаційного талону. Відповідачем у суді першої інстанції не було подано відзив на позов та не заперечені обставини дотримання позивачем порядку укладання договору, тому є безпідставним висновок суду про ненадання позивачем всіх необхідних документів для його укладання. Суд також необґрунтовано відхилив клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати відповіді на запитання позивача. Крім цього, рішення суду має суперечності, оскільки відмовляючи у задоволенні позову, суд у мотивувальній частині рішення прийшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог і їх часткового задоволення.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду, представника у судове засідання не направив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 13 грудня 2018 року між Приватним підприємством Фірма "Волна", як стороною 1, та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як стороною 2, було укладено договір №01353-18/11, згідно якого позивач зобов`язується оплатити пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою (місце розташування м. Київ, Дніпровський район, вул. Митрополита Андрея Шептицького, 22), на території якого розташована тимчасова споруда (павільйон площею 30 кв.м), функціональне використання якої - «Заклади швидкого харчування (4/3011)», власником якої є позивач (п. 1.1 договору).

Відповідно до п 1.2, 2.1 сторони погодились, що замовник сплачує пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою у розмірі 4340,25 грн за період з 19.12.2018 до 18.03.2019. Сторона 1 зобов`язана перерахувати пайовий внесок у сумі 4340,25 грн за період з 19.12.2018 до 18.03.2019 на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно п. 6.1, 6.3 договору він набирає чинності з дати його укладення та діє до 18.03.2019. Договір може бути лонговано відповідно до норм законодавства та цього договору за умови, якщо комісією з питань розміщення тимчасових споруд, засобів пересувної дрібно роздрібної торгівельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства не прийнято рішення про запровадження додаткових зон обмежень на зазначеній території.

У матеріалах справи також наявна копія інформаційного талону від 18.03.2019 ТС № 01353-18/11, який підтверджує обставини щодо сплати позивачем внеску пайової участі згідно вказаного договору.

У судовому засіданні встановлено, зокрема, поясненнями представника позивача, що дія договору № 01353-18/11 від 13.12.2018 припинена у зв`язку з закінченням його строку, доказів пролонгації відповідно до закону та умов договору суду не надано.

Позивач зазначає, що 04 квітня 2019 року на порталі "Містобудівний кадастр Києва" відповідачем було розміщено Договір №01353-19/12 від 04.04.2019 р. щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, розрахунок визначення розміру пайової участі, а також рахунок на сплату зазначеного внеску в розмірі 4340,25 грн.

Вказаний проект договору регламентує сплату позивачем пайового внеску за утримання об`єкта благоустрою (місце розташування м. Київ, Дніпровський район, вул. Митрополита Андрея Шептицького, 22), на території якого розташована тимчасова споруда (павільйон площею 30 кв м), функціональне використання якої Заклади швидкого харчування (4/3011), у розмірі 4340,25 грн за період з 19.03.2019 по 18.06.2019. Строк дії договору з дати його укладення до 18.06.2019.

Позивачем надано платіжне доручення №30 від 05.04.2019 на суму 4340,25 грн про сплату пайового внеску в утриманні об`єкта благоустрою, згідно договору № 01353-19/12 від 04.04.2019 та платіжне доручення №140 від 13.08.2019 на суму 4340,25 грн, про сплату пайового внеску в утриманні об`єкта благоустрою, згідно договору № 01353-19/12 від 04.04.2019.

Звертаючись до суду із даним позовом про визнання укладеним вказаного договору № 01353-19/12 від 04.04.2019 позивач зазначив, що відповідач не визнає обставини щодо укладення договору, у зв`язку із чим 12.04.2019 КП "Київблагоустрій" було видано припис №1908034 надання дозвільної документації, і у разі її відсутності - демонтувати належну позивачу тимчасову споруду, а 17.04.2019 Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було доручено КП "Київблагоустрій" здійснити демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою, у тому числі належної позивачу тимчасової споруди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та вірогідних доказів того, що він дотримався вимог нормативних актів щодо порядку укладення договорів пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між позивачем та відповідачем 13.12.2018 був укладений договір №01353-118/11 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою зі строком дії до 18.03.2019, позивач не надав доказів продовження вказаного договору на новий строк у встановленому порядку.

Отже, предметом позовних вимог є визнання укладеним Договору №01353-19/12 від 04.04.2019 р. щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.

Спірні правовідносини регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України (далі - ГК України), а також Законом України "Про благоустрій населених пунктів", Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 21.05.2009 №462/1518 (із змінами та доповненнями) та Порядком визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд (малих архітектурних форм) в утриманні об`єктів благоустрою м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради 24.02.2011 №56/5443 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок №56/5443).

Відповідно до ст. ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 4 ст. 36 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної або комунальної власності, на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем об`єкта благоустрою, може фінансувати утримання прилеглої до тимчасової споруди території шляхом оплати пайової участі з утримання в належному стані об`єкта благоустрою.

Статтею 10 вказаного Закону встановлено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Так, пунктом 2.6 Порядку №56/5443 передбачено, що для укладення договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою суб`єкт господарювання звертається до Департаменту із заявою, до якої додаються такі документи: реквізити замовника (для юридичних осіб: повне найменування, місцезнаходження, код ЄДРПОУ, банківські реквізити (розрахунковий рахунок, установа банку, МФО банку), посада та П. І. Б. керівника, телефон; для фізичної особи - підприємця: П. І. Б. повністю, місце проживання, ідентифікаційний номер, банківські реквізити (розрахунковий рахунок, установа банку, МФО банку), телефон); для фізичних осіб - підприємців - додатково копія паспорта; схема місця розташування ТС, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчика для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства із зазначенням контуру та площі об`єкта, з прив`язкою до місцевості, на основі фрагменту ортофотоплану, наданого Департаментом на безоплатній основі; актуальна фотофіксація з чотирьох сторін місця розташування ТС, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчика для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства на відстані 5 - 10 м (для ТС - додатково фото фасаду з товаром, на відстані 3 - 4 метрів); документи на розміщення ТС, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчика для харчування біля стаціонарного закладу ресторанного господарства, оформлені до 01 січня 2014 року. Перелік документів, що додаються до заяви, є вичерпним.

Пунктом 2.9 Порядку №56/5443 встановлено, що договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою укладається із суб`єктами господарювання у разі: - позитивних результатів розгляду документів, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку; - визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС у Комплексній схемі відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1330/20068 (далі Порядок №244); - визначення суб`єкта господарювання переможцем інвестиційного конкурсу за його результатами та з яким укладено інвестиційний договір (у разі відповідності вимогам законодавчих актів України, державним будівельним нормам та стандартам).

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством чітко визначено порядок і послідовність укладення договорів пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою, зокрема, шляхом подання заяви з наданням передбачених п.2.6 Порядку №56/5443 документів, або у спосіб, визначений порядком № 244 - укладання договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою здійснюється за умови визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС Комплексній схемі за результатами розгляду документів, поданих відповідно до зазначеного Порядку №244.

Апеляційний господарський суд також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних, допустимих та вірогідних доказів того, що він дотримався вимог нормативних актів щодо порядку укладення договорів пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою, а обставини щодо оплати позивачем пайового внеску самі по собі не є підставою для визнання укладеним договору пайової участі, за умови, що позивачем не дотримано порядку укладення договорів пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою.

Щодо посилань позивача про те, що у електронному кабінету позивача на порталі "Містобудівний кадастр Києва" відповідачем 04.04.2019, в якості оферти, було розміщено Договір №01353-19/12, який позивачем було акцептовано, то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

За правилами ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частин 1-3 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Частиною 1 ст. 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Позивачем до позовної заяви додано роздруківку проекту спірного договору (а.с.14-16), який не підписаний ні позивачем, ні відповідачем. Також позивачем не надано доказів того, що вказаний проект отриманий ним саме від відповідача. Крім цього, матеріали справи не містять доказів направлення підписаного примірника договору відповідачу, а також відсутні докази будь-якого листування між позивачем і відповідачем з приводу укладання спірного договору.

Отже, для укладення спірного договору позивачу необхідно було виконати ряд умов, встановлених локальним нормативним актом - Порядком №56/5443, а саме, звернутись з визначеним у цьому акті пакетом документів.

Враховуючи, що позивач цього не виконав, самих по собі оферти від органу благоустрою, яка суперечила чинним правилам - Порядку №56/5443, та наступного акцепту позивача, згідно загальних положень про договір ЦК України, недостатньо для визнання спірного договору укладеним.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що спірний договір був укладений, а тому позовні вимоги про визнання його укладеним задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на те, що суд необґрунтовано відхилив його клопотання про зобов`язання відповідача надати відповіді на питання позивача, є безпідставними, оскільки положеннями ст.90 ГПК України визначено, що суд може зобов`язати учасника справи надати відповідь на питання лише у разі, якщо цей учасник справи повідомив про наявність підстав для відмови від відповіді, а суд визнав відсутніми підстави для відмови. Однак, у даній справі відповідач про наявність підстав для відмови у наданні відповідей суду не повідомляв.

Щодо доводів позивача про те, що рішення суду має суперечності, то вони знайшли своє підтвердження. Так, у абз. 6 на сторінці 10 оскаржуваного рішення зазначено "З огляду на вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог", однак у абз. 8 на сторінці 10 вказано "Отже вимоги позивача визнаються судом повністю обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню". Явна описка суду, яка полягає у зазначенні про обґрунтованість позовних вимог та часткове задоволення позову може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ст. 243 ГПК України і не є підставою для скасування чи зміни законного та обгрунтованого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства Фірми "Волна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.02.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко