ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2020 р. Справа № 911/392/20

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер", 08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд 1

до 1. Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона №55", 14010, Чернігівська обл., м. Чернігів, Новозаводський район, вул. Попова, буд 1

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Водполімер", 14013, Чернігівська область, м. Чернігів, Деснянський район, вул. Курганна, буд 5

про визнання недійсним договору та скасування запису про право власності

встановив:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона №55" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Водполімер" про:

- визнання недійсним з моменту укладення договору про сумісну діяльність, укладеного 14.03.1995 між Закритим акціонерним товариством «Пересувна механізована колона №55» та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничою фірмою "Водполімер" 09.09.2016;

- скасування запису про право власності №14939926 від 13.06.2016, вчиненого державним реєстратором прав на нерухоме майно Герман Олександрою Сергіївною - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, щодо реєстрації у державному реєстрі речових прав нерухомого майна під номером 00.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ НВФ "Водполімер" на орендованій згідно договору оренди №2090 від 04.07.2005 земельній ділянці за адресою: вул. Запорізька, 14-а у м. Борисполі, протягом 2006-2014 років здійснило спорудження нового виробничого корпусу, нерухомого майна, який станом на серпень 2013 року мав готовність 90%, а тому позивач не мав можливості зареєструвати за собою право власності на вказане нерухоме майно.

Однак, як зауважив позивач, у 2015 році контроль за усією господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" було захоплено посадовими особами та бенефіціарами ТОВ "Концерн Водполімер" та ПрАТ "Пересувна механізована колона №55".

За доводами позивача, внаслідок незаконних дій вищевказаних осіб 13.06.2016 побудований позивачем об`єкт нерухомості "Корпус по виробництву полімерних труб" було зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герман Олександрою Сергіївною за ПрАТ "Пересувна механізована колона №55" як новостворений об`єкт нерухомості, що отримав унікальний реєстраційний номер у Державному реєстрі на нерухоме майно 00.

Надалі, за доводами позивача, після незаконної реєстрації належного позивачу нерухомого майна - виробничого корпусу у державному реєстрі прав ПрАТ "Пересувна механізована колона №55" на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2016 відчужило вказану нерухомість ТОВ "Концерн Водполімер", яке у свою чергу змінило адресу місцезнаходження нерухомості з вул. Запорізька, 14-а на вул. Запорізька, 14-в Як зауважив позивач, вимога про визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу є предметом позову у справі №927/775/19.

З огляду вищевикладеного позивач зазначив, що як зміст договору про сумісну діяльність, укладеного 14.03.1995 між Закритим акціонерним товариством «Пересувна механізована колона №55» та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничою фірмою "Водполімер", так і підписи на ньому є підробленими, позивач ніколи не мав жодної спільної діяльності з відповідачем 1, що свідчить про наявність підстав для визнання недійсним вказаного договору згідно ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Вимога ж про скасування запису про право власності №14939926 від 13.06.2016, за доводами позивача, є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, оскільки саме останній став підставою для вчинення відповідної реєстраційної дії.

Відповідно до приписів ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Враховуючи відсутність підстав для залишення поданої Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" позовної заяви без руху, повернення відповідної позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд дійшов висновку про прийняття відповідної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 12, 181 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову, суд дійшов висновку, що справа за відповідно поданим позовом підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням її до розгляду у підготовчому засіданні.

Водночас, як слідує зі змісту прохальної частини позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер", останнє просить суд об`єднати в одне провадження даний позов разом із провадженням №927/775/19 (суддя Конюх О.В.), оскільки обидва вказані позови є взаємопов`язані обставинами доказування та стосуються одного і того ж об`єкту нерухомості, з тими ж сторонами, а спільний розгляд обох позовів є доцільним з точки зору ефективного захисту прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частин 2, 3, 7 ст. 173 ГПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Так, відповідно до частини 2 ст. 177 ГПК України встановлено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Як слідує з наявних в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС) відомостей щодо справи №927/775/19, ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2019 відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 09.12.2019, та надалі підготовче засідання у вказаній справі неодноразово відкладалося, зокрема ухвалою суду від 18.01.2020 у справі №927/775/19 підготовче засідання відкладено на 18.02.2020.

З огляду вищевказаного, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 173 ГПК України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання у кожній із справ, тоді як підготовче засідання у справі №927/775/19 станом на момент заявлення позивачем про об`єднання справ вже розпочато, суд дійшов висновку про безпідставність, відтак відмову у задоволенні клопотання позивача про об`єднання в одне провадження даного позову разом із провадженням №927/775/19.

Окрім того, як слідує зі змісту позовної заяви, позивач просить суд вжити заходів із забезпечення позову відповідним процесуальним чином, адже, за доводами позивача, можливості посадових осіб ТОВ "Концерн Водполімер" здійснити відчуження спірного об`єкту нерухомості стороннім особам уже в ході розгляду даного позову мають бути судом оперативно обмежені. Також позивач зазначив, що суд володіє тостатнім набором процесуальних важелів, а ст. 137 ГПК України містить практично невичерпний та необмежений перелік заходів, які може вчинити суд, забезпечуючи позов.

Приписами ст. 136, ч. ч. 1, 5 ст. 139, ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приписами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що:

- судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено з 1 січня 2020 року в розмірі 2 102,00 гривень.

З огляду вищенаведених норм закону та встановлених ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставок судового збору, за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову справляється судовий збір - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1051,00 грн.

Так, до позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" додано платіжні доручення №38 від 11.02.2020, №36 від 26.12.2019, №20 від 27.07.2018 на загальну суму судового збору у розмірі 4 204,00 грн.

Оскільки за позовом у даній справі позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру необхідна до сплати загальна сума судового збору, з урахуванням суми судового збору за забезпечення позову - 1051,00 грн, складає 5 255,00 грн, що перевищує сплачену згідно вищевказаних платіжних доручень суму судового збору - 4 204,00 грн.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що платіжні доручення №38 від 11.02.2020, №36 від 26.12.2019, №20 від 27.07.2018 не є належними та допустимими доказами сплати позивачем судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

З огляду викладених обставин, оскільки заяву про забезпечення позову подано позивачем без додержання вимог ст. 139 ГПК України стосовно необхідності надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також щодо визначення у такій заяві заходу забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, суд дійшов висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" заяви про забезпечення позову.

Водночас, суд вважає за необхідне зауважити, що фізичне повернення заяви про забезпечення позову заявнику неможливе з огляду на те, що така заява викладена у змісті позовної заяви, матеріли якої залишаються у суді з огляду на прийняття позовної заяви до розгляду.

Також, у прохальній частині позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" останнім заявлено про витребування від реєстраційної служби Бориспільської міської ради та відповідача документів щодо спірного нерухомого майна, зокрема копії договору про сумісну діяльність, укладеного 14.03.1995 від реєстраційної служи, а оригіналу вказаного договору - від відповідача.

Відповідно до викладених у позовній заяві доводів, позивач вказав, що на запит адвоката Стецька М.В. на адресу реєстраційної служби отримано відповідь, що вказані документи можуть бути надані виключно за рішенням суду, тоді як аналогічний запит адвоката до відповідача залишено ним без уваги. Копії відповідних запитів додано до позовної заяви.

Приписами ст. ст. 80 та 81 ГПК України унормовано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідно до ст. ст. 73 та 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, в порушення приписів пп. 3-5 ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні позивача про витребування доказів від відповідача та реєстраційної служби Бориспільської міської ради не обґрунтовано і не доведено ані заходів, які відповідач вжив для отримання цього доказу самостійно та, відповідно, не додано до клопотання доказів вжиття таких заходів.

До того ж, позивач просить витребувати документи у відповідача, не ідентифікуючи його особово, адже відповідачів за поданим ним позовом - два, а тому позивачем в порушення вищевказаних процесуальних приписів не вказано особи, у якої слід витребувати докази, із відповідним обґрунтуванням наявності таких доказів саме у цієї особи.

Вказані ж позивачем причини неможливості самостійно отримати та подати вказані докази до суду визнаються судом неспроможним, позаяк зі змісту доданих до позову копій адвокатських запитів слідує, що 28.08.2019 адвокат Стецько М.М. звертався до реєстраційної служби Бориспільської міської ради та Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона №55" з проханням надати документи з метою захисту прав та інтерсів громадянина ОСОБА_1 у судовому спорі щодо майна ТОВ «Водполімер», тоді як позивачем за вказаним позовом є Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер", а не будь-яка інша особа, у тому числі громадянин ОСОБА_1 .

Отже вказані вище адвокатські запити не підтверджують обставин вжиття позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" заходів для отримання доказів самостійно, як наслідок не свідчать про дотримання позивачем відповідного процесуального алгоритму дій для витребування доказів.

З огляду наведеного, суд дійшов про необґрунтованість клопотань позивача про витребування доказів, відтак відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 12, 74, 181, 174, 176, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Прийняти позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

2. Призначити на 17 березня 2020 року о 15:40 підготовче засідання, що відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108.

3.Викликати у підготовче засідання представників сторін.

4. Позивач вправі надати суду у письмовій форміу строк до 17.03.2020:

- додаткові докази по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних доказів іншій стороні;

- заяви та клопотання, які відповідно до ст. 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) разом з доказами направлення копій вказаних заяв та/чи клопотань на адресу іншої сторони.

5. Протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач вправі, відповідно до ст. 165 ГПК України, надати суду у письмовій формі відзив на позов та додаткові докази по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відзиву і вказаних доказів іншій стороні.

6. Відмовити у задоволенні клопотання позивача про об`єднання в одне провадження даного позову разом із провадженням у справі №927/775/19.

7. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Водполімер" заяву про забезпечення позову.

8. Відмовити у задоволенні клопотань позивача про витребування документів.

9. Повідомити учасників справи про те, що вони можуть отримати інформацію в справі, що розглядається, на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: ko.arbitr.gov.ua/sud5012/.

Ухвала складена та підписана 21.02.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та в частині залишення позовної заяви без руху оскарженню окремо від рішення суду не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України, тоді як в частині повернення заяви про забезпечення позову ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема