РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2020Справа № 910/18806/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

про стягнення 100 000 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення 100 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» на підставі договору № 03а7д добровільного страхування наземного транспорту від 04.01.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Фіат Скудо державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», то позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 100 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

20.01.2020 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

24.01.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, оскільки позивачем не надано документи, які підтверджують вину водія в ДТП та до заяви про регресні вимоги позивачем не надано доказів виплати страхового відшкодування.

31.01.2020 через канцелярію суду від позивача по справі надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що в переліку документів визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які додаються до заяви про страхове відшкодування, відсутній такий пункт, як надання рішення суду про притягнення винної особи до відповідальності. А отже вимоги відповідача про надання такого рішення не ґрунтуються на вимогах вказаного закону. Крім того, позивач зазначає, що відсутність обвинувального вироку чи постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості.

17.02.2020 року від позивача по справі надійшли письмові пояснення в яких позивач зазначає, що вина водія транспортного засобу Фіат Скудо державний номерний знак НОМЕР_1 підтверджується матеріалами кримінального провадження 0000546, зокрема текстом про закриття кримінального провадження від 27.12.2018. Також позивач вказує, що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, 31.12.2017 близько 11:30 години на автодорозі сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів в селі Вельбівне Острозького району Рівненської області по вулиці Залучанська, 40 трапилася дорожньо-транспортна пригода під час якої водій марки Фіат Скудо реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан дорожнього покриття, не справився з керуванням транспортного засобу внаслідок чого допустив занос автомобіля з подальшим зіткненням з автомобілем марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по зустрічній смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водія та трьох пасажирів автомобіля марки Фіат Скудо було госпіталізовано у лікарняні заклади з різними травмами.

Постановою Осторзького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 27.11.2018 закрито кримінальне провадження №0000546 у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення на підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до звіту №159 від 03.02.2018 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження становить 237688,87 грн.

Як вбачається з рахунку №ОК-000000463 від 25.01.2018 вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 530964,46 грн.

В ремонтній калькуляції №1.003.17.0 від 03.02.2018 зазначено, що вартість ремонту автомобіля МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 626625,05 грн. з ПДВ.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №03а7д добровільного страхування наземного транспорту засобів від 04.01.2017, укладеного з Приватним підприємством «Транс Логістик» (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані у позивача.

Позивачем затверджено страховий акт №АХА2361168 від 19.02.2018 згідно із яким у зв`язку із настанням 31.12.2017 страхового випадку, позивач вирішив здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 536 655,99 грн.

На підставі страхового акта №АХА2361168 від 19.02.2018 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 536655,99 грн. (шляхом перерахування на рахунок страхувальника), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №423775 від 20.02.2018.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Фіат Скудо реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (відповідач у справі) згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7044530 термін дії з 01.07.2017 по 30.06.2018 (згідно із відомостями з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Фіат Скудо реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 100000,00 грн. в межах ліміту відповідальності по майну згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7044530.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №03а7д добровільного страхування наземного транспорту засобів від 04.01.2017, у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 536655,99 грн шляхом перерахування на рахунок страхувальника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №423775 від 20.02.2018.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Фіат Скудо державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АК/7044520 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини. Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів слідчих органів, що узгоджується із правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові у справі №905/2970/16 від 10.07.2018.

При цьому не притягнення водіїв до адміністративної (кримінальної) відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами (аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №927/623/18 від 16.04.2019).

Зважаючи на вказане, саме лише посилання відповідача на відсутність доказів притягнення судом ОСОБА_1 до адміністративної (кримінальної) відповідальності за вчинення ДТП не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд приймає до уваги, що згідно постанови Осторзького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 27.11.2018 про закриття кримінального провадження, 31.12.2017 близько 11: 30 години на автодорозі сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів в селі Вельбівне Острозького району Рівненської області по вулиці Залучанська, 40 трапилася дорожньо-транспортна пригода під час якої водій марки Фіат Скудо реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан дорожнього покриття, не справився з керуванням транспортного засобу внаслідок чого допустив занос автомобіля з подальшим зіткненням з автомобілем марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по зустрічній смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водія та трьох пасажирів автомобіля марки Фіат Скудо було госпіталізовано у лікарняні заклади з різними травмами.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується довідкою про ДТП 902001.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.12.2017 підтверджується.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених вище елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд встановив, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 , що полягала у порушенні правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому будь-яких доказів, які б спростовували вину вищевказаної особи у вчиненні ДТП матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до звіту № 159 від 03.02.2018 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження становить 237 688,87 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля МАН реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача. Розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля також підтверджений матеріалами справи.

Виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 536 655,99 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №423775 від 20.02.2018.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2684343 встановлено ліміт відповідальності в сумі 100 000,00 грн. та передбачено, що франшиза становить 0,00 грн.

У відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивач звертався до відповідача із заявою від 18.05.2018 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

У відповідь на заяву відповідач просив надати постанову суду та платіжне доручення.

Проте, як встановлено вище судом, постанови суду про притягнення винної особи ОСОБА_1 немає, а вина ОСОБА_1 підтверджується постановою слідчого про закриття кримінального провадження та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду.

Також судом було встановлено, що виплата страхового відшкодування належним чином підтверджується платіжним дорученням.

З огляду на вище викладене, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача та такими, що не спростовують правомірності заявлених позивачем вимог.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє повністю позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення 100000,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування у сумі 100000,00 грн та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 27.02.2020.

Суддя О.В. Гулевець