УХВАЛА

м. Київ

21.02.2020Справа № 910/16794/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Василенка В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Абітек"

до Фізичної особи-підприємця Кирилюк Євгенії Миколаївни

про стягнення грошових коштів за непоставлений товар у сумі 200 000 грн., а також 3% річних у розмірі 15 041,10 грн.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Абітек» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Кирилюк Євгенії Миколаївни про стягнення грошових коштів за непоставлений товар у сумі 200 000 грн., а також 3% річних у розмірі 15 041,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору поставки укладеного сторонами у спрощений спосіб, в частині поставки обумовленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/16794/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.01.2019.

19.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції позивач просить доручити Господарському суду Харківської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Абітек» про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції відмовлено.

23.12.2019 представником відповідача подано заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

13.01.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву

У судове засідання 13.01.2020 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 03.02.2020.

24.01.2020 представником позивача подано відповідь на відзив та клопотання про призначення судової експертизи.

03.02.2020 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 03.02.2020 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 17.02.2020.

У судове засідання 17.02.2020 представники сторін з`явились, представником відповідача подано заперечення на клопотання про призначення судової експертизи та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 21.02.2020.

У судове засідання 21.02.2020 представники сторін з`явились та надали усні пояснення по суті заявленого позивачем клопотання про призначення експертизи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявленого позивачем клопотання та призначення судової експертизи, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд здійснює дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Згідно з ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пункт 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України визначає, що підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Позивач зазначає, що 28.12.2016 відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру на суму 241 224 грн., який позивачем оплачено на суму 241 224 грн. згідно платіжного доручення № 1811 від 28.12.2016, однак, оскільки відповідачем товар не було поставлено, позивач звернувся до відповідача із Листом від 04.04.2017, у якому вимагав повернути кошти в розмірі 241 224 грн., в зв`язку з чим, відповідачем повернуто позивачу кошти в розмірі 41 224 грн. згідно платіжного доручення № 402 від 12.05.2017.

Як зазначає позивач, оскільки кошти у розмірі 200 000 грн. повернуті йому не були, позивач звернувся до відповідача із Вимогою до сплати вих. № 05082019/1 від 05.08.2019, у якій позивач зазначив, що згідно рахунку-фактури № 28012 від 28.12.2016 на суму 241 224 грн. ним було сплачено кошти в розмірі 241 224 грн., однак, оскільки відповідачем товар не було поставлено, позивач звернувся до відповідача із Листом від 04.04.2017, у якому вимагав повернути кошти в розмірі 241 224 грн., у відповідь на який, відповідачем повернуто позивачу кошти в розмірі 41 224 грн. згідно платіжного доручення № 402 від 12.05.2017, в зв`язку з чим позивач вимагав повернути решту коштів у розмірі 200 000 грн.

У відповідь на вказану Вимогу, відповідач Листом від 29.08.2019 зазначив, що така вимога не може бути розглянута по суті, оскільки:

- підписана невідомою особою з невідомими повноваженнями;

- вихідний номер Вимоги має явні ознаки фальшування;

- на ст. 4 Вимоги зазначено організаційно-правову форму банківської установи та банківського рахунку, які не передбачені діючим законодавством;

- у вимозі наявні протиріччя щодо ідентифікації договірних відносин між сторонами.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого є стягнення з відповідача передоплати в розмірі 200 000 грн., яка сплачена позивачем на виконання Договору поставки укладеного сторонами у спрощений спосіб, оскільки, як зазначає позивач, товар відповідачем поставлений не був.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що товар був поставлений, в підтвердження чого надав видаткову накладну № 1 від 11.05.2017 на суму 200 000 грн., Довіреність № 7 від 10.05.2017 та Довіреність № 01122016/2 від 01.12.2016.

Також, у судовому засіданні 17.02.2020 представником відповідача надано оригінали видаткової накладної № 1 від 11.05.2017 на суму 200 000 грн. та Довіреності № 7 від 10.05.2017 та зазначено про відсутність оригіналу Довіреності № 01122016/2 від 01.12.2016.

Обґрунтовуючи необхідність у призначенні судової експертизи, представник позивача зазначив, що надані відповідачем видаткова накладна № 1 від 11.05.2017 на суму 200 000 грн., Довіреність № 7 від 10.05.2017 та Довіреність № 01122016/2 від 01.12.2016 підтвердження здійснення поставки, датовані 2017 роком, а виникли лише в процесі розгляду справи, не надавались позивачу на вимоги про повернення коштів, як і не зазначалось відповідачем про їх існування, в зв`язку з чим, позивач ставить під сумнів їх достовірність та виготовлення саме у 2017 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів..

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

При цьому, оцінюючи доводи сторін, наведені у підтвердження власних позицій при розгляді клопотання про призначення експертизи, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відтак, оскільки у підготовчому провадження дослідження доказів не здійснюється, а надані сторонами документи викликають обґрунтовані сумніви щодо їх належності до предмета доказування, виходячи із вищевикладеного у сукупності, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Оцінюючи запропоновані позивачем питання, які мають бути роз`ясненні за наслідками проведення судової експертизи, суд, визначає питання із урахуванням роз`яснень, викладених в Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена з метою забезпечення єдиного підходу при проведенні судових експертиз і підвищення якості проведення судових експертиз.

При цьому, пунктом 1.1 розділу І «Криміналістичні експертизи» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998) встановлено, що для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

З огляду на відсутність у сторін оригіналу Довіреності № 01122016/2 від 01.12.2016, враховуючи п. 1.1 розділу І «Криміналістичні експертизи» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, судом на вирішення судового експерта не ставляться питання щодо означеної довіреності.

Згідно з ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Так, за приписами ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Судовому експерту забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки та пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Таким чином, з`ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об`єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, а тому слід призначити у справі експертизу, проведення якої доручити державній установі - Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Оплату експертизи, згідно з виставленим рахунком, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Абітек".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Призначити у даній справі судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення експерта поставити наступне питання:

1) У який період часу були виготовлені (виконані) наступні документи: довіреність № 7 від 10.05.2017, видаткова накладна № 1 від 11.05.2017?

2) Чи відповідає дата вказана на документах: довіреності № 7 від 10.05.2017, видатковій накладній № 1 від 11.05.2017, періоду коли була нанесена печатка ТОВ "Абітек"?

3) У якій послідовності виконувались реквізити (підпис, відтиск печатки, роздрукування тексту) документів: довіреності № 7 від 10.05.2017, видаткової накладної № 1 від 11.05.2017?

4) Чи були виготовлені документи: довіреність № 7 від 10.05.2017 та видаткова накладна № 1 від 11.05.2017 - шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної чи копіювально-розмножувальної техніки?

5) Чи виготовлені документи: довіреність № 7 від 10.05.2017 та видаткова накладна № 1 від 11.05.2017 - на одному або різних принтерах (копіювальних апаратах, багатофункціональних пристроях)?

6) Чи нанесено відтиск печатки ТОВ "Абітек" в довіреності № 7 від 10.05.2017 та видатковій накладній № 1 від 11.05.2017 однією печаткою?

7) Чи відповідає відтиск печатки нанесений навпроти напису "отримав(ла)" на видатковій накладній № 1 від 11.05.2017 та довіреності № 7 від 10.05.2017 відтиску печатки ТОВ "Абітек"?

3. Витрати за проведення експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Абітек".

4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Провадження по справі № 910/16794/19 зупинити до одержання результатів експертиз.

6. Матеріали справи надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 24.02.2020.

Суддя О.А. Грєхова