РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2020Справа № 910/18346/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фібратекс»

до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції

про стягнення 84 814,12 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фібратекс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції заборгованості у розмірі 84 814,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором комісії № 111.11.3-169 від 23.01.2018, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.01.2020 до суду надійшла заява відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 20.01.2020.

27.01.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідачем також заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву, за результатами якого, суд дійшов висновку про необхідність його поновлення, в зв`язку з чим судом приймається поданий відповідачем відзив.

11.02.2020 представником позивача подано відповідь на відзив та заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (далі - комісіонер, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фібратекс» (далі - комітент, позивач) укладено Договір комісії №111.11.3-169 (далі - Договір), за умовами якого комісіонер за доручення комітента за винагороду здійснює реалізацію виробів гігієнічного призначення (далі товар) від свого імені за рахунок комітента. Обов`язки комісіонера в частині реалізації товару виконують його філії.

Пунктом 1.3 Договору узгоджено, що найменування та ціна реалізації товару зазначені в Специфікації (Додаток № 1). Строк реалізації товару - з моменту отримання товару комісіонером до 30 листопада 2018 року включно.

Ціна Договору становить 1 200 000 грн. з ПДВ (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору за виконання доручення комітент сплачує комісіонеру винагороду у розмірі 40% від вартості реалізованого товару з ПДВ за ціною, визначеною у Специфікації № 1, яку наведено у Додатку № 1 до Договору.

Згідно з п. 2.3 Договору винагорода комісіонера оплачується останньому, після підписання сторонами звіту комісіонера, шляхом утримання комісіонером сум винагороди відповідно до п. 2.2 цього Договору при перерахуванні належних комітенту грошових коштів, що надійшли до комісіонера за продаж товару.

У відповідності до п. 2.5 Договору звіт комісіонера складається комісіонером у двох примірниках, за формою згідно із додатком № 4 до цього Договору, та надається комітенту щомісяця, до 8 числа місяця наступного за звітним. Комітент підписує звіт комісіонера протягом 2 робочих днів та повертає один примірник комісіонеру.

Якщо звіт комісіонера, наданий згідно з абзацом першим цього пункту комітенту, не повернутий комісіонеру з підписом та печаткою комітента протягом двох днів з моменту отримання, звіт комісіонера вважається погодженим та підписаним комітентом.

За умовами п. 2.6 Договору грошові кошти комітенту перераховуються комісіонером на поточний рахунок комітента на підставі звітів комісіонера (після підписання звіту) не рідше ніж один раз на місяць, по закінченню звітного місяця, протягом трьох робочих днів.

Відповідно до п. 2.7 Договору впродовж 15 робочих днів, після закінчення строку реалізації товару, комісіонер збирає зі своїх структурних підрозділів нереалізований товар на склади комісіонера.

Пунктом 2.8 Договору узгоджено, що остаточні розрахунки за реалізований товар здійснюється протягом 15 банківських днів після повернення комісіонером нереалізованого товару та підписання сторонами акту прийому-передачі нереалізованого товару.

Згідно з п. 3.1.2 Договору комісіонер зобов`язаний реалізовувати товар комітента за цінами визначеними у Додатку № 1 до цього Договору .

У відповідності до пунктів 5.4-5.6 Договору поставка товару на реалізацію комісіонеру здійснюється за рахунок комітента. Місце передачі товару - склади комісіонера, вказані у Додатку № 3 до цього Договору. Передача товару проводиться комітентом згідно з видатковими накладними на товар та на підставі наданої належним чином оформленої довіреності (Додаток № 6) комісіонера.

Пунктом 5.8 Договору обумовлено, що комітент зобов`язаний протягом двох тижнів, з дня отримання повідомлення комісіонера, забрати зі складів комісіонера за свій рахунок, або доручити комісіонеру, за його згодою, здійснити повернення нереалізованого товару шляхом його пересилання посилками без оголошеної цінності. У цьому випадку комітент здійснює попередню оплату комісіонеру за пересилання посилок без оголошеної цінності згідно з діючими тарифами надання послуг поштового зв`язку на підставі виставленого комісіонером рахунку-фактури.

Згідно з п. 5.9 Договору вивіз нереалізованого товару комітентом згідно з п. 5.8 цього Договору здійснюється за його рахунок.

У відповідності до п. 5.10 Договору випадку вивезення комітентом товару зі складів комісіонера з порушенням строків, передбачених п. 5.8 цього Договору, комітент відшкодовує комісіонеру витрати зі зберігання товару як за повний місяць у таких розмірах:

- за перші 30 календарних днів - 2 відсотки визначеної ціни товару;

- за другі 30 календарних днів - 3 відсотки визначеної ціни товару;

- за наступні 30 календарних днів - 4 відсотки від визначеної ціни товару.

За кожний день зберігання товару після закінчення 90 календарних днів з комітента стягується пеня, у розмірі 3% визначеної ціни товару.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань по Договору (п. 12.1 Договору).

За умовами п. 13.1 Договору товар, який передається на реалізацію комісіонером, є власністю комітента.

Якщо товар не реалізовано впродовж дії Договору, він підлягає поверненню комітенту (п. 13.2 Договору).

У відповідності до п. 13.3 Договору у випадку втрати або пошкодження товару з вини комісіонера, що сталось внаслідок обставин, які неможливо було передбачити заздалегідь (крадіжка, пожежа, тощо) комісіонер сплачує комісіонеру вартість втраченого або пошкодженого товару без урахування комісійної винагороди.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято товар згідно видаткових накладних № 43 від 30.01.2018 на суму 678 270 грн., № 92 від 28.02.2018 на суму 188 987,04 грн., № 161 від 30.03.2018 на суму 175 725 грн.

Як зазначає позивач, 22.07.2019 відповідачем було здійснено повернення позивачу нереалізованого товару на суму 443 4337,26 грн., а отже за умовами п. 2.8 Договору у відповідача виник обов`язок зі здійснення остаточних розрахунків, який відповідачем не здійснений, в зв`язку з чим, оскільки в процесі розгляду відповідачем направлено позивачу звіт про реалізацію товару на суму 6 596,10 грн., позивачем з урахування поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, просить стягнути з відповідача 76 328 грн. за поставлений товар.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що у відповідача перед позивачем відсутня будь-яка грошова заборгованість, а має місце лише нереалізований товар, який до цього часу знаходиться на складському приміщенні відповідача і щодо якого позивачем не вчиняється будь-яких дій щодо його повернення, оскільки станом на дату подання відзиву представники позивача не направляли жодних листів та не вчиняли жодних дій щодо повернення нереалізованого товару та жодних належних доказів таких дій позивачем не було додано до матеріалів позовної заяви.

Відповідач зазначає, що на виконання п. 5.8 Договору відповідачем направлено позивачу Лист-повідомлення № 111.11.3-20 від 17.01.2020 по повернення товарів прийнятих на реалізацію на підставі Договору.

Також відповідач зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків підписаний сторонами, на який посилається позивач як на доказ заборгованості, фіксує вартість залишку нереалізованого товару за Договору, який знаходиться у відповідача, а не заборгованість.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст. 525,526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з ч. 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Як вбачається з умов Договору, відповідач за дорученням комітента та за винагороду, здійснює реалізацію виробів гігієнічного призначення від свого імені за рахунок позивача.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято товар згідно видаткових накладних № 43 від 30.01.2018 на суму 678 270 грн., № 92 від 28.02.2018 на суму 188 987,04 грн., № 161 від 30.03.2018 на суму 175 725 грн.

Відповідно до п. 2.2 Договору за виконання доручення комітент сплачує комісіонеру винагороду у розмірі 40% від вартості реалізованого товару з ПДВ за ціною, визначеною у Специфікації № 1, яку наведено у Додатку № 1 до Договору.

Частиною 1 ст. 1013 Цивільного кодексу України визначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

У відповідності до ч. 1 ст. 1014 Цивільного кодексу України комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 1014 Цивільного кодексу України визначено, що якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові.

При цьому, як вбачається за умовами п. 13.1 Договору товар, який передається на реалізацію комісіонером, є власністю комітента.

З наведеного у сукупності вбачається, що видатковими накладними відповідачем прийнято товар за вартістю, яка у разі реалізації такого товару відповідачем, включає винагороду відповідача у розмірі 40%, і такий товар не стає власністю відповідача, а є лише переданим саме для реалізації товаром.

Відповідно до ст. 1022 Цивільного кодексу України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Згідно з п. 2.3 Договору винагорода комісіонера оплачується останньому, після підписання сторонами звіту комісіонера, шляхом утримання комісіонером сум винагороди відповідно до п. 2.2 цього Договору при перерахуванні належних комітенту грошових коштів, що надійшли до комісіонера за продаж товару.

У відповідності до п. 2.5 Договору звіт комісіонера складається комісіонером у двох примірниках, за формою згідно із додатком № 4 до цього Договору, та надається комітенту щомісяця, до 8 числа місяця наступного за звітним. Комітент підписує звіт комісіонера протягом 2 робочих днів та повертає один примірник комісіонеру.

Якщо звіт комісіонера, наданий згідно з абзацом першим цього пункту комітенту, не повернутий комісіонеру з підписом та печаткою комітента протягом двох днів з моменту отримання, звіт комісіонера вважається погодженим та підписаним комітентом.

За умовами п. 2.6 Договору грошові кошти комітенту перераховуються комісіонером на поточний рахунок комітента на підставі звітів комісіонера (після підписання звіту) не рідше ніж один раз на місяць, по закінченню звітного місяця, протягом трьох робочих днів.

Отже, з умов Договору вбачається, що відповідач має звітувати до 8 числа місяця наступного за звітним, що реалізованого у звітному місяці товару та відповідно перераховувати позивачу кошти, саме за реалізований товар.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Пунктом 1.3 Договору узгоджено, що строк реалізації товару - з моменту отримання товару комісіонером до 30 листопада 2018 року включно.

Відповідно до п. 2.7 Договору впродовж 15 робочих днів, після закінчення строку реалізації товару, комісіонер збирає зі своїх структурних підрозділів нереалізований товар на склади комісіонера.

Пунктом 5.8 Договору обумовлено, що комітент зобов`язаний протягом двох тижнів, з дня отримання повідомлення комісіонера, забрати зі складів комісіонера за свій рахунок, або доручити комісіонеру, за його згодою, здійснити повернення нереалізованого товару шляхом його пересилання посилками без оголошеної цінності. У цьому випадку комітент здійснює попередню оплату комісіонеру за пересилання посилок без оголошеної цінності згідно з діючими тарифами надання послуг поштового зв`язку на підставі виставленого комісіонером рахунку-фактури.

Якщо товар не реалізовано впродовж дії Договору, він підлягає поверненню комітенту (п. 13.2 Договору).

У відповідності до п. 13.3 Договору у випадку втрати або пошкодження товару з вини комісіонера, що сталось внаслідок обставин, які неможливо було передбачити заздалегідь (крадіжка, пожежа, тощо) комісіонер сплачує комісіонеру вартість втраченого або пошкодженого товару без урахування комісійної винагороди.

Таким чином, з наведених умов Договору вбачається, що після закінчення строку реалізації товару, позивача зобов`язаний забрати зі складів відповідача товар, переданий позивачем на реалізацію, оскільки відповідач прав на такий товар не набував, а лише виконував доручення позивача з реалізації товару.

У відповідності до п. 13.3 Договору у випадку втрати або пошкодження товару з вини комісіонера, що сталось внаслідок обставин, які неможливо було передбачити заздалегідь (крадіжка, пожежа, тощо) комісіонер сплачує комісіонеру вартість втраченого або пошкодженого товару без урахування комісійної винагороди.

Згідно з ст. 1021 Цивільного кодексу України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента. Якщо при прийнятті комісіонером майна, що надійшло від комітента, або майна, що надійшло для комітента, будуть виявлені недостача або пошкодження, а також у разі завдання шкоди майну комітента комісіонер повинен негайно повідомити про це комітента і вжити заходів щодо охорони його прав та інтересів. Комісіонер, який не застрахував майно комітента, відповідає за втрату, недостачу, пошкодження майна комітента, якщо він був зобов`язаний застрахувати майно за рахунок комітента відповідно до договору або звичаїв ділового обороту.

З наведеного вбачається, що обов`язок зі сплати за переданий на реалізацію товар який не був реалізований, виникає у відповідача у випадку якщо він був втрачений або пошкоджений відповідачем.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів втрати або пошкодження товару, як і доказів звернення позивача до відповідача із вимогою повернути нереалізований товар вартістю 76 328,85 грн. із урахуванням винагороди відповідача у розмірі 40%.

Пунктом 2.8 Договору узгоджено, що остаточні розрахунки за реалізований товар здійснюється протягом 15 банківських днів після повернення комісіонером нереалізованого товару та підписання сторонами акту прийому-передачі нереалізованого товару.

Однак, пунктом 2.8 Договору визначено порядок розрахунків саме за реалізований товар, доказів реалізація якого на залишкову суму 76 328,58 грн. на момент звернення позивача з позовом до суду, сторонами не надано.

Посилання позивача на правову позицію викладену в поставові Верховного Суду України від 15.03.2017 у справі № 911/4620/15 судом до уваги не приймається, оскільки відносини сторін у означеній справі виникли на підставі Договору поставки, а у даній справі між сторонами виникли на підставі Договору комісії, які за своєю правовою природою не є тотожними.

Доказів які б свідчили про неможливість повернення відповідачем нереалізованого товару та відповідно виникнення у відповідача обов`язку зі сплати коштів та такий товар, матеріали справи не містять, а отже заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на приписах законодавства та укладеному сторонами Договорі.

В свою чергу заявлені похідні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню, з огляду на відсутність у відповідача заборгованості у розмірі 76 328,58 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 26.02.2020

Суддя О.А. Грєхова