ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.02.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/161/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви вх.№3427/20 від 26.02.2020

за позовом: Фізичної особи-підприємця Матченка Василя Степановича,

АДРЕСА_1

до відповідача: Малого підприємства "ГіКомпані",

вул. Січових Стрільців, буд. 10, селище Яблунів, Косівський район район, Івано-Франківська область, 78621

про стягнення заборгованості за договором оренди приміщення в сумі 16253,14 грн. та 100000,00 грн. морального відшкодування.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Матченко Василь Степанович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Малого підприємства "ГіКомпані" про стягнення заборгованості за договором оренди приміщення в сумі 16253,14 грн. та 100000,00 грн. морального відшкодування.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2020 , суд залишив без руху позовну заяву ФОП Марченко В.П., встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за договором оренди приміщення в сумі 16253,14 грн. та 100000,00 грн. морального відшкодування.

У позовній заяві позивач суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та рахунки відповідача в межах розміру суми позовних вимог та зазначає наступне: " в даній справі наявні підстави для забезпечення позову, враховуючи безпідставне ухилення відповідача від виконання зобов`язань, визнання відповідача, що він не буде погашати заборгованість, а також те, що позивач є бюджетною установою і неповернення коштів відповідачем призводить до збитків державного бюджету."

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову позивачем подано з дотриманням вимог ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали позовної заяви вх.№3427/20 від 26.02.2020 в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та рахунки відповідача в межах розміру суми позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Статтею 137 ГПК України не передбачено такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на рахунки відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Так, суд звертає увагу заявника, що згідно зі статтями 73, 74, 77, ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості негативних наслідків для позивача без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Натомість позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що не накладення арешту на майно та рахунки відповідача, що належать відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за умови задоволення позову; що запропоновані заявником заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача не матимуть наслідком повне припинення господарської діяльності відповідача та порушення його законних прав і інтересів, що є неприпустимим.

Також, позивачем не наведено жодних доводів в обґрунтування клопотання про забезпечення позову.

Наведене обгрунтування в позовній заяві однозначно не свідчить, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника. Заявником зазначено, що позивач є бюджетною установою і неповернення коштів відповідачем призводить до збитків державного бюджету. Натомість, позивачем в даній справі є Фізична особа-підприємець Матченко Василь Степанович.

Також слід зазначити, що вжиття передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком.

Оскільки, заявником не доведено та документально не підтверджено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому суд зазначає, що сам факт несплати боргу відповідачем не є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Господарський суд звертає увагу позивача на те, що заява (клопотання) про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Згідно приписів ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Матченка Василя Степановича про забезпечення позову, викладеної в позовній заяві (вх.№3427/20 від 26.02.2020) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 28.02.2020.

Суддя Л.М. Неверовська