ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"02" березня 2020 р. м. Київ Справа № 911/545/20

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову

За позовомФізичної особи - підприємця Церкевича Сергія Валерійовича ( АДРЕСА_1 )
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" (07700, Київська обл., Яготинський район, м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1-В)
Про стягнення 412366,72 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Церкевич Сергій Валерійович звернулося до Господарського суду Київської області з позовом від 25.02.2020 №23, заявивши вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" 307166,68 грн заборгованості з оплати послуг, наданих за договором на транспортні перевезення від 05.10.2018 №05/10/18 та 105170,04 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем грошових зобов`язань за вказаним договором.

Разом з позовною заявою Фізична особа - підприємець Церкевич С.В. також подав до суду заяву про забезпечення позову від 25.02.2020 №22 (вх. № суду 1338 від 28.02.2020), шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" в межах заявлених позовних вимог з урахуванням судових витрат.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову Фізична особа - підприємець Церкевич С.В. вказує на існування реальної загрози невиконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" надіслані для підписання акти здачі-приймання робіт (надання послуг) умисно не повернув, зволікає з поверненням заборгованості, а після направлення претензії, не вчинив жодних дій з надання відповіді на законні вимоги позивача, які були б спрямовані на врегулювання спору.

Розглянувши зазначену заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з поданої заяви фактично необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана власними припущеннями позивача про наявність обставин, які можуть ускладнити виконання рішення за його позовом з огляду на порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором.

Разом з тим, саме лише посилання позивача на потенційну можливість вчинення відповідачем дій, спрямованих на свідоме ігнорування обов`язкового до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів Фізичної особи - підприємця Церкевича С.В., суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову від 25.02.2020 №22 не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Враховуючи викладене, оскільки заявником не доведено того, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених й оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд відмовляє у задоволенні поданої заяви.

Керуючись Главою 10, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Церкевичу Сергію Валерійовичу у задоволенні заяви від 25.02.2020 №22 про забезпечення позову Фізичної особи - підприємця Церкевича Сергія Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" про стягнення 412336,72 грн.

Ухвала набирає законної сили 02.03.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення.

Суддя О.О. Третьякова