ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. Справа№ 925/204/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Демченко В.М.;

від відповідача: Шульгін Є.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Етекс"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року (повний текст складено 08.08.2019 року)

у справі № 925/204/19 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Етекс"

про стягнення 2 440 193, 15 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Етекс" збитків у розмірі 2 440 193,15 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що ним на виконання умов договору №01/07/17 від 01.07.2017 була надана відповідачу сировина та допоміжні матеріали для пакування та виготовлення відповідачем продукції. Проте відповідач використавши лише частину наданої сировини та допоміжних матеріалів, залишок позивачу не повернув, чим порушив умови договору сторін. У зв`язку з цим позивач просить відшкодувати йому вартість неповернутої відповідачем сировини та допоміжних матеріалів у вигляді збитків у розмірі 2 440 193,15 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Етекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот" 2 440 193,15 грн боргу та 36 606,00 грн. судових витрат.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач не надав суду жодних належних доказів на підтвердження факту використання ним наданих позивачем в умовах виконання Договору сировини та допоміжних матеріалів у повному обсязі, то суд вважає доведеним право позивача на залишки наданої сировини та допоміжних матеріалів у заявленій позивачем кількості, вартість яких підтверджуються видатковими накладними. Ці сировина та допоміжні матеріали для позивача втрачені, тому їх вартість є збитками останнього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року у справі №925/204/19 скасувати та прийняти нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та з невірним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначив, що оскільки залишки є власністю позивача, такі залишки сировини є в наявності у ТОВ «Альфа-Етекс», тобто вони не є знищеними або пошкодженими, а тому вимоги про стягнення 2 440 193,15 грн., що є вартістю залишків сировини, в якості збитків є безпідставними та передчасними, так як в даному випадку ефективним способом захисту свого права для позивача є витребування у відповідача такого майна. Також, апелянт зазначає, що не отримував з боку позивача жодних вимог про повернення залишків сировини, а тому у нього не виник обов`язок з повернення таких залишків. Крім того, суд першої інстанції безпідставно прийняв до розгляду документи, які були подані позивачем після подачі позову до суду, що є порушенням статті 80 ГПК України. Відповідач також заперечує проти отримання від позивача сировини та допоміжних матеріалів по накладним № 306 від 24.10.2017, № 373 від 12.12.2017, № 132 від 25.04.2018, оскільки на вказаних накладних стоїть не підпис ОСОБА_1 , який був уповноваженим працівником з боку ТОВ «Альфа-Етекс», а невідомої особи. Також судом першої інстанції безпідставно не було закрито провадження у справі в частині стягнення 9 164,38 грн., що є вартістю банки у кількості 1 785 шт., та 7 560,30 грн., що є вартістю гофроящику у кількості 2 291 шт., всього на суму 16 724,68 грн., так як у провадженні Господарського суду Черкаської області є справа № 925/599/19 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і с тих самих підстав.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просив призначити почеркознавчу експертизу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді, Смірнова Л.Г., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 04.12.2019 року.

В судове засідання з`явилися представники сторін та було оголошено перерву до 11.12.2019 року.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 року № 09.1-08/4909/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019 року для розгляду справи №925/204/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю, Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Етекс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року у справі № 925/204/19.

У судових засіданнях 11.12.2019 та 29.01.2020 були оголошені перерви до 29.01.2020 та 06.02.2020 відповідно.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

Як вже зазначалось вище, в апеляційній скарзі апелянт просив призначити почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: ким - ОСОБА_1 чи іншою особою, виконаний підпис на накладній на передачу давальницької сировини від 24.10.2017, підставою якої була видаткова накладна № 306 від 24.10.2017?; ким - ОСОБА_1 чи іншою особою, виконаний підпис на накладній на передачу давальницької сировини від 12.12.2017, підставою якої була видаткова накладна № 373 від 12.12.2017?; ким - ОСОБА_1 чи іншою особою, виконаний підпис на накладній на передачу давальницької сировини від 25.04.2018, підставою якої була видаткова накладна № 132 від 25.04.2018?

В обґрунтування поданого клопотання апелянт посилається на те, що вказані вище документи містять підпис не ОСОБА_1 , який був уповноваженим працівником з боку ТОВ «Альфа-Етекс», а невідомої особи.

Колегія суддів, у судовому засіданні 11.12.2019, в нарадчій кімнаті, відмовила в задоволенні заявленого клопотання про призначення експертизи з підстав, викладених у резолютивній частині постанови.

05.02.2020 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_2 з додатками.

Колегія суддів, розглянувши у судовому засіданні 06.02.2020 подане клопотання про приєднання до матеріалів справи заяви свідка, у нарадчій кімнаті, дійшла до висновку про залишення його без розгляду з наступних підстав.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 у справі № 925/204/19 учасникам було встановлено строк надання можливості скористатися наданими ст. 267 ГПК України правами - не пізніше 02.12.2019.

Однак, у вказаний строк позивач не скористався своїм правом на подання відповідного клопотання про до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_2 .

В той же час, таке клопотання були подано апелянтом 05.02.2020, тобто після спливу визначеного судом апеляційної інстанції строку.

Згідно ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 вказаної статті).

В свою чергу, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України).

Заявником відповідних клопотань про продовження строку для подання клопотання до закінчення цього строку подано не було.

Крім того, апелянтом не обґрунтовано неможливості подачі такого клопотання у строк, визначений ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, клопотання апелянта про залучення до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_2 апеляційним господарським судом залишаються без розгляду.

Крім того, у судовому засіданні 06.02.2020 представником відповідача було подано усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з поданим клопотанням про залучення до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_2 та поданою позивачем правовою позицією щодо порядку врегулювання спорів по договору.

Колегія суддів, розглянувши у судовому засіданні 06.02.2020 заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, у нарадчій кімнаті, дійшла до висновку про його відхилення з наступних підстав.

Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Представнику відповідача було надано час на ознайомлення з поданим позивачем клопотанням та додатковими поясненнями, у зв`язку з чим останній міг надати щодо нього свої усні міркування та заперечення.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Оскільки представники сторін заявились у судове засіданні 06.02.2020, мали змогу виразити свої пояснення, думки, міркування та заперечення щодо доводів, вимог та заперечень на апеляційну скаргу, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги, а тому у колегії суддів відсутні підстави для відкладення розгляду справи на іншу дату.

Позиції учасників справи

02.12.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти вимог та доводів апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю ІНТЕРФЛОТ (замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю АЛЬФА-ЕТЕКС (виконавець, відповідач у справі) було укладено договір №01/07/17 (далі договір).

Відповідно до п.1.1. договору виконавець в порядку та на умовах, визначених вказаним Договором, зобов`язується виконати роботу на власний ризик (далі-Робота) по виготовленню на виробничих площах виконавця або орендованих ним площах з матеріалу та сировини замовника (банка консервна алюмінієва, жестяна, гофротара, етикетка, томатна паста, різні види мор. риби тощо) консерви (далі-Продукція), і передати готову продукцію замовнику. Замовник на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується виготовлену Продукцію прийняти та оплатити виконані виконавцем роботи.

Відповідно до п.1.5. договору право власності на сировину, її залишки і відходи належить замовнику.

Згідно з п. 1.6. договору сторони домовились, що виробничий період, протягом якого здійснюється виконання робіт з виготовлення продукції, становить календарний місяць або інший строк, який вказується у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.п. 2.3.4 Договору виконавець зобов`язується надати замовнику по завершенню виробничого періоду, але не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, наступні звіти:

- акт прийому-передачі готової продукції;

- звіт про рух готової продукції за виробничий період (місяць);

- звіт використання сировини за видами виготовленої готової продукції за виробничий період (місяць);

-звіт по використанню матеріалів за видами виготовленої готової продукції за виробничий період (місяць);

-звіт про рух давальницької сировини за виробничий період (місяць);

-звіт про рух давальницьких матеріалів за виробничий період (місяць).

Згідно з п.п. 2.3.5 Договору виконавець зобов`язується надати замовнику наступні документи на кожну партію Продукції:

-акт виконаних робіт за виробничий період (місяць) з прикладенням відповідної податкової накладної;

- декларацію виробника про якість консервів;

- видаткову накладну.

Виконавець несе відповідальність за збереження переданої йому давальницької сировини, інших матеріалів для виготовлення продукції з моменту прийому давальницької сировини, матеріалів та до моменту передачі готової продукції, залишків матеріалів замовнику або третім особам, визначених замовником (п. 5.2 Договору).

Як вказав позивач, на виконання умов договору він поставив відповідачу давальницьку сировину на суму 70 271 872,35 грн., на підтвердження чого позивачем було надано накладні на передачу давальницької сировини, а також допоміжні матеріали. Копії вказаних накладних знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач використав продукцію з наданих замовником давальницької сировини та матеріалів на суму 67 831 679,20 грн., про що сторонами були складені відповідні акти надання послуг з переробки, товарно-транспортні накладні, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Як стверджує позивач, відповідачем за договором була використана сировина та допоміжні матеріали для виготовлення продукції не в повному обсязі, а тільки частково, у зв`язку з чим у останнього залишилась сировина та допоміжні матеріали на суму 2 440 193,15 грн.

28.12.2018 відповідач листом №84 від 28.12.2018 повідомив позивача, що договір №01/07/17 від 01.07.2017 припиняє свою дію з 31.12.2018.

Як зазначив позивач, ним того 28.12.2018 було вивезено всю готову продукцію, але у проведенні інвентаризації та вивезення залишків позивачу було відмовлено, про що останнім було складено акт службового розслідування, яке знаходиться в матеріалах справи.

Листом № 1 від 03.01.2019 відповідач повідомив позивача, що зважаючи на наявність у останнього всієї обліково-звітної документації для підтвердження асортименту і кількості переданих матеріалів та отриманої готової продукції від ТОВ «Альфа-Етекс», у проведенні інвентаризації не вбачали доцільної потреби.

11.01.2019 Позивач направив відповідачу вимогу №4, в якій вимагав направити звіти та акти виконаних робіт за виробничі періоди для можливості звести залишки сировини та допоміжних матеріалів.

В подальшому, 16.01.2019 позивачем була надіслана відповідачу вимога № 6 від 15.01.2019, в якій зазначено, що ТОВ «Альфа-Етекс» своїх зобов`язань по договору належним чином не виконало, замовнику готову продукцію не надано, звіти передбачені договором не представлено. У зв`язку з цим, позивач вимагав допустити його працівників для проведення та складання акту інвентаризації та надати можливість вивезення залишків невикористаної сировини та допоміжних матеріалів.

22.01.2019 позивачем була надіслана на адресу відповідача вимога № 8 від 22.01.2019, в якій останній, у зв`язку не допуском його представників для інвентаризації продукції замовника та не повернення залишків давальницької сировини та допоміжного матеріалу, вимагав провести оплату завданих збитків у розмірі 5 172 871,80 грн.

За твердженням позивача, відповідач своїх зобов`язань щодо повернення невикористаних допоміжних матеріалів позивачу в натурі не виконав та вартість цих матеріалів не відшкодував, що стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та стягнення з відповідача завданих позивачу збитків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Підстави виникнення зобов`язань передбачені статтею 174 Господарського кодексу України та статтею 11 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору та безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Так, відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Крім того, у разі виконання роботи з матеріалу замовника на підрядника також покладається відповідальність за неправильне використання цього матеріалу, його втрату або пошкодження та обов`язок з надання звіту про використання матеріалу і повернення його залишку. У такому випадку в договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків (ст.ст. 840, 841 Цивільного кодексу України).

Дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів встановила, що між сторонами виникли правовідносин підряду щодо виготовлення продукції з матеріалу позивача як замовника зі збереженням за позивачем права власності на такий матеріал та покладенням на відповідача обов`язку, зокрема, зі збереження переданого йому замовником матеріалу і передачі залишків матеріалів замовнику або визначеним замовником третім особам.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем на виконання умов Договору були надані відповідачу давальницька сировина та допоміжні матеріали, а саме: банка № 3 лак у кількості 30540 штук по видатковій накладній № 169 від 06.03.2018 р., Банка № 38 лак у кількості 76896 штук по видатковим накладним № 265 від 24.04.2018 р., № 382 від 25.06.2018 р., № 389 від 27.06.2018 р.; Банка № 5 лак у кількості 15379 штук по видатковій накладній № 41 від 16.01.2018 р.; Банка алюмінієва 73х32,5 в комплекті з кришкою у кількості 1785 по видатковій накладній № 1889 від 06.12.2018 р., Бычок морожений 8875кг по видатковій накладній № 266 від 15.12.2017 р., Бычок с/м н/р 268,87кг по видатковій накладній № 259 від 16.08.2017 р., Вставка Бургеры с судака Аквамарин у кількості 9826 штук по видатковій накладній № 387 від 17.04.2018р.; вставка "Кальмар" 185 гр Аквамарин у кількості 20912 штук по видатковій накладній № 387 від 17.04.2018р.; вставка Килька deluxe Аквамарин у кількості 4389 штук по видатковій накладній № 227 від 12.03.2018 р., Вставка Мидии Аквамарин у кількості 59617 штук по видатковим накладним № 127 від 12.02.2018 р; № 227 від 12.03.2018 р.; Вставка Мидии в часночном соусе Аквамарин у кількості 36554 по видатковим накладним № 127 від 12.02.2018 р., № 227 від 12.03.2018 р., Вставка Мидии с травами Аквамарин у кількості 47256 по видаткових накладних № 127 від 12.02.2018 р., № 227 від 12.03.2018 р., Вставка Нототенья с овощами Аквамарин у кількості 30684 штук по видатковій накладній № 227 від 12.03.2018 р., Вставка Хек с овощами Аквамарин у кількості 13572 штук по видатковій накладній № 227 від 12.03.18 р., Вставка Коктель з морепродуктів 185 г у кількості 6638 штук по видатковим накладним № 911 від 12.09.2018 р., № 913 від 13.09.2018 р.; Гофроящик бiлий №38 349Х260Х138"Аквамарин" у кількості 14922 по видатковим накладним № 7892 від 11.09.2017 р., № 9679 від 31.10.2017 року, Гофроящик ТК-21 В бурий 310х210х160 мм Аквамарин у кількості 692 по видатковій накладній № 7892 від 11.09.2017 року, Гофроящик ТК-23 В білий 310Х210Х160 мм "Аквамарин" у кількості 256 штук по В/Н № 7892 від 11.09.2017 р., Гофроящик ТК-23 В білий 309х154х95 у кількості 2291 штук по В/Н № 13852 від 13.12.2018 р., Гофроящик ТК-23 В білий 313*211*146 у кількості 12340 штук по видаткових накладних № 1401 від 13.02.2018 року, № 2219 від 10.03.2018 р.; Г/ящик 312*209*154 у кількості 758 штук по видатковій накладній № 2219 від 10.03.2018 р.; Гофроящик ТК-23 В білий 349Х260Х155 мм "Аквамарин №5 у кількості 5127 штук по видатковій накладній № 269192 від 07.10.2017 р.; Г/ящик 312*209*154 Бренд у кількості 4353шт. по видаткових накладних № 7710 від 26.07.2018 р.; № 3612 від 18.04.2018 р; Г/ящик 348*261*85 Бренд у кількості 5072 штук по видатковій накладній № 3612 від 18.04.2018 року; Етикетка Бички НДМ deluxe 230 гр. Аквамарин у кількості 51475 штук по видатковій накладній № 306 від 24.10.2017 р., Етикетка Бички обж. в т/с deluxe 230 гр. Аквамарин у кількості 23700 штук по видатковій накладній № 306 від 24.10.17 р.; Етикетка Сайра натуральна 230 гр. Аквамарин по 81813 штук по видаткових накладних № 306 від 24.10.2017 року, № 298 від 20.10.2017 р., № 381 від 20.12.2017 р.; Ж/банка №2 комплект у кількості 14364 штук по видатковій накладній № 445 від 17.07.2018 р.; Ж/банка №3 комплект у кількості 107730 штук по видаткових накладних № 673 від 20.10.2017 року, № 683 від 24.10.2017 року, № 750 від 10.11.2017 року; Ж/банка №5 комплект у кількості 193197 штук по видаткових накладних № 14 від 10.01.18 року, № 42 від 16.01.18 року, № 50 від 19.01.18 року, № 110 від 09.02.18 року; Жерстяна кришка-ключ 83 G/K харчова (№5) у кількості 83518 штук по видаткових накладних № 247 від 17.04.18 року, № 375 від 21.06.18 року; «Икра атлантической трески мороженная» 60кг по видатковій накладній № 71 від 02.07.18 року; Кальмар тушка у кількості 77,81 кг по видатковій накладній № 1969 від 19.04.18 року; «Крышка к банке» №3 (99 ) у кількості 30670 штук по видатковій накладній № 775 від 04.12.17 року, «Крышка с ключом без литографии» ALS/GOLD ф.99 у кількості 90070 штук по видатковим накладним № 169 від 06.03.18 року, № 247 від 17.04.18 року; «Крышка №5 лак» у кількості 26957 штук по видатковій накладній № 635 від 20.09.17 року; «Мороженные брюшка лосося 287,46кг» по видатковій накладній № 688 від 27.11.17 року, М`ясо криля антарктичного блнш.мор. 130,69 по видатковій накладній № 80 від 11.10.18 року; «Мясомидий» с/м 436,81кг по видатковій накладній № 1739 від 05.06.18 року, Сайра с/м 1186,44кг по видатковій накладній № 263 від 28.09.17 року, Томат-паста 25% 8542,98кг по видатковій накладній № 32 від 18.10.17 року, Томат-паста 36-38% 10942,71 кг по видатковій накладній № 143 від 06.09.17 року, «Эт. Бычкиобж т/с 230г. Аква» у кількості 322500 штук по видатковим накладним № 245 від 28.08.17 року, № 257 від 08.09.17 року; «Эт. Икра минтая Аквамарин» у кількості 6290 штук по видатковій накладній № 226 від 18.07.18 року, «Эт. Килькаобж. в т/с deluxe Аквамарин 230 гр.» у кількості 19180 штук по видатковій накладній № 80 від 12.03.18 року, «Эт. Лосось натур. кусочками ключ Аквамарин 230 гр.» у кількості 26099 штук по видатковим накладним № 373 від 12.12.17 року, № 14 від 17.01.18 року; «Эт. Мидии в заливке с травами 185 гр. Аквамарин ключ» у кількості 57922штук по видатковим накладним № 60 від 21.02.18 року, № 90 від 19.03.18 року: «Эт. Мидии в чесносном соусе 185 гр. Аквамарин ключ» у кількості 47211штук по видатковим накладним № 60 від 21.02.18 року, № 90 від 19.03.18 року, «Эт. Толстолобик НДМ 230г. Аквамарин» у кількості 81489 штук по видатковим накладним № 239 від 21.08.17 року, № 257 від 08.09.17року, № 299 від 20.10.17 року, № 298 від 20.10.17 року, «Эт. Шпроты в масле 230 гр. Аквамарин ключ» у кількості 8574 штук по видатковим накладним № 62 від 21.02.18 року, № 126 від 20.04.18 року, «Эт.Горбушанат 230/5 Аква» у кількості 9210 штук по видатковій накладній № 77 від 07.03.18 року; «Эт.Заправка для пасти с мясом криля и морепродуктами в т/с. 185 гр. Аквамарин» у кількості 1560 штук по видатковій накладній № 320 від 25.10.18 року; Етикетка "Бургери із судака в т/с" 230 гр. у кількості 8402 по видатковій накладній № 179 від 06.06.18 року; Етикетка "Ікра тріски Аквамарин" у кількості 9937 по видатковій накладній № 130 від 24.04.18 року; Етикетка "Ікра тріски Аквамарин" 100 гр. у кількості 8844 штук по видатковій накладній № 226 від 18.07.18 року; Етикетка «Лещ в т/с 230гр.» Аквамарин у кількості 15831 штук по видатковій накладній № 381 від 20.12.17 року; Етикетка «Лещ в т/с 230гр. Море» у кількості 7796 штук по видатковій накладній № 240 від 22.08.17 року; Етикетка «Сазан в т/с 230гр. Аквамарин» у кількості 5074 штук по видатковій накладній № 298 від 20.10.17 року; Етикетка «Сайра НДМ 200гр. Аквамарин» у кількості 77460 штук по видатковим накладним № 239 від 21.08.17 року, № 287 від 05.10.17 року; Етикетка Сайра НДМ 230гр. Аквамарин у кількості 27291 штук по видатковій накладній № 277 від 26.09.2017 року; Етикетка "Сардина атлант. бланш. в масле"ж.б.№ 5 ТМ Аквамарин у кількості 41755 штук по видатковій накладній № 16 від 17.01.18 року; Эт.Кальмар натур. ключ 185 грАква у кількості 25462 штук по видатковій накладній № 121 від 16.04.18 року, Эт.Коктейльизморепродуктовкл. 185 гр. Аквамарин у кількості 11572 штук по видатковій накладній № 281 від 17.09.18 року, Эт.Лососьстейк ключ 230 Аквамарин у кількості 40907 штук по видатковій накладній № 14 від 17.01.18 року; Эт.Мидии натур. ключ 185 грАква у кількості 27386 штук по видатковій накладній № 90 від 19.03.18 року; Эт.Мясо криля нат. 100/1 Аква у кількості 18673 штук по видатковій накладній № 375 від 11.12.18 року, Эт.Нототения с овощ. обж. в т/с ключ 230 Аква у кількості 50664 штук по видатковим накладним № 49 від 14.02.18 року, № 80 від 12.03.18 року; Эт.Паштетшпротный ТМ Аквамарин,330*20,мет у кількості 59436 по видатковим накладним № 74 від 06.03.18 року, № 90 від 19.03.18 року; Эт.Сайра НДМ кл. 230/5 Аква у кількості 15337 по видатковій накладній № 257 від 08.09.17 року, Эт.Сардины НДМ 230/5 Аквамарин у кількості 159500 по видатковій накладній № 30 від 01.02.18 року; Эт.Хек с овощамиобж. в т/с ключ 230 Аква у кількості 38936 штук по видатковим накладним № 49 від 14.02.18 року, № 80 від 12.03.18 року; Эт.Шпроты в масле 150/1/2 Аква ключ у кількості 4644 штук по видатковій накладній № 132 від т 25.04.18 року; Эт.Шпроты в масле 150/1/2 Аква у кількості 120368 штук по видатковим накладним № 220 від 12.07.18 року, № 226 від 18.07.18 року; Эт.Шпроты в масле 150/1/2 ИРФ у кількості 10178 штук по видатковій накладній № 126 від 20.04.18 року; Эт. Шпроты в масле 150/1/2 Море у кількості 5946 штук по видатковій накладній № 126 від 20.04.18 року; Эт. Шпроты в масле 230/1/3 Аква у кількості 39500 штук по видатковій накладній № 62 від 21.02.18 року; Ярлык 20105759, шт у кількості 54906 штук видатковим накладним № 116 від 11.04.18 року, № 121 від 16.04.18 року, № 126 від 20.04.18 року, № 130 від 24.04.18 року, № 179 від 06.06.18 року, № 194 від 18.06.18 року, № 220 від 12.07.18 року, № 226 від 18.07.18 року, № 281 від 17.09.18 року, № 320 від 25.10.18 року, № 375 від 11.12.18 року.

Відповідач заперечує проти отримання від позивача сировини та допоміжних матеріалів по накладним № 306 від 24.10.2017, № 373 від 12.12.2017, № 132 від 25.04.2018, оскільки на вказаних накладних стоїть підпис не ОСОБА_1 , який був уповноваженим працівником з боку ТОВ «Альфа-Етекс», а невідомої особи, у зв`язку чим і просив призначити у даній справі почеркознавчу експертизу.

В той же час, статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових результатів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Документами, які є підставою для оприбуткування товару, є накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, не зазначення особи, яка підписала видаткові накладні, за умови можливості ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції (а саме ТОВ «Інтерфлот» та ТОВ «Альфа-Етекс») та можливості встановити обсяг господарської операції не є підставою для невизнання господарським судом здійсненої між сторонами господарської операції щодо передачі відповідачу давальницької сировини.

Апелянтом не доведено, що тільки ОСОБА_1 мав право отримувати від позивача давальницьку сировину за спірним договором.

Крім того, колегією суддів встановлено, що підпис особи, який міститься на накладних від імені відповідача, скріплена печаткою відповідача, що засвідчує легітимність підпису перед третіми особами.

Особи, які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства, призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Відповідач не заперечує проти автентичності відтиску штампу, здійсненого на накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті давальницької сировини).

В той же час, колегія суддів відзначає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факту отримання допоміжних матеріалів за накладними № 306 від 24.10.2017, № 373 від 12.12.2017, № 132 від 25.04.2018.

Так, в матеріалах справи містяться акт від 31.10.2017, акт від 31.11.2017, акт від 31.12.2017, акт від 31.01.2018, акт від 31.12.2017, акт від 31.01.2018, акт від 28.02.2018, акт від 31.03.2018, акт від 30.06.2018, акт від 30.06.2018, з яких вбачається використання відповідачем допоміжних матеріалів, переданих по накладним № 306 від 24.10.2017, № 373 від 12.12.2017, № 132 від 25.04.2018 при виготовлені продукції.

Відповідно до ст.ст. 98, 99 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Враховуючи викладене вище та характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що для вирішення спору у даній справі у суду відсутня потреба у проведенні судової почеркознавчої експертизи.

В той же час, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не було закрито провадження у справі в частині стягнення 9 164,38 грн., що є вартістю банки у кількості 1 785 шт., та 7 560,30 грн., що є вартістю гофроящику у кількості 2 291 шт., всього на суму 16 724,68 грн., так як у провадженні Господарського суду Черкаської області є справа № 925/599/19 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і с тих самих підстав, колегією суддів відхиляється з огляду на наступне.

Так, апелянт зазначає, що залишок давальницької сировини по позиції банка у кількості 57 057 шт. та по позиції Гофроящик 3 539 шт. були передані згідно з накладною про передачу давальницької сировини від 03.06.2017, яка була складена в межах іншого договору від 01.06.2017, та стягнута рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.07.2019 у справі № 825/599/19.

Однак, колегія суддів відхиляє дане твердження апелянта, оскільки заявлені позовні вимоги щодо двох вказаних вище позицій стосуються саме отриманих відповідачем жерстяної алюмінієвої банки 73*32,5 в комплекті з кришкою тагофроящиківТК-23 В білий 309*154*95 за 2018 рік, що підтверджуються накладними № ВП-444 від 10.12.2018, № 13852 від 13.12.2018 та відповідними накладними на передачу давальницької сировини.

А отже, посилання відповідача на виробничі звіти за 2017 рік, щодо використання даних позицій не стосуються предмету спору в даній справі.

Окрім того, в матеріалах справи знаходиться виробничий звіт консервного заводу Альфа-Етекс за грудень 2018 року, з якого вбачається, що залишок банок алюмінієвих 73*32,5 в комплекті з кришкою становить на кінець грудня 2018 року 1785,00 одиниць, а залишок гофроящиків ТК-23 В білий 309*154*95 становить 2291,00 одиниць.

Крім того, у відповіді на відзив позивачем було зазначено, що накладні № № ВП-4, ВП-3 та ВП-6 від 03.06.2017 та відповідні накладні про передачу давальницької сировини від 03.06.2017 були випадково залучені до позову, не стосуються даного предмету спору та просив не враховувати їх при вирішенні даної справи.

А тому, позивачем було доведено обсяг залишків давальницької сировини, які не були використані відповідачем для виготовлення продукції за договором.

Апелянт зазначає, що оскільки залишки є власністю позивача, такі залишки сировини є в наявності у ТОВ «Альфа-Етекс», тобто вони не є знищеними або пошкодженими, а тому вимоги про стягнення 2 440 193,15 грн., що є вартістю залишків сировини, в якості збитків є безпідставними та передчасними, так як в даному випадку ефективним способом захисту свого права для позивача є витребування у відповідача такого майна.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким твердженням апелянта з огляду на наступне.

Одним зі способів захисту прав та інтересів може бути відшкодування збитків. Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачене право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування, а також обов`язок учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Зокрема, згідно з частиною 5 статті 226 Господарського кодексу України, якою врегульовані умови і порядок відшкодування збитків, в разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

З аналізу наведеної норми вбачається, що необхідною передумовою для виникнення в управненої сторони права вимагати відшкодування збитків від іншої особи є невиконання зазначеною особою (заподіювачем збитків) зобов`язання з передачі управненій стороні певної речі (речей).

Поняття зобов`язання визначене частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Наведене визначення кореспондує положенням частини 1 статті 173 Господарського кодексу України щодо господарського зобов`язання.

У даному випадку колегією суддів враховуються норми статті 840 Цивільного кодексу України, згідно з якими підрядник зобов`язаний повернути залишок матеріалу замовнику.

Отже, обов`язок відповідача повернути залишок давальницької сировини встановлений нормами діючого законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення наведеної норми кореспондується з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, яка, зокрема, передбачає застосування до виконання господарських договорів відповідних положень Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями статей 598, 599, 601, 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином, зарахуванням зустрічних однорідних вимог, за домовленістю сторін тощо.

Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Так, апелянтом вірно зазначено, що укладеним між сторонами договором не встановлений строк повернення залишку давальницької сировини та матеріалів.

В той же час, колегія суддів відзначає, у зв`язку з відсутністю у договору строку повернення сировини такий строк повинен визначатися згідно з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зокрема, якщо строк (термін) виконання визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, - з настанням цієї події. Якщо ж строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник, за загальним правилом, повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. (стаття 530 ЦК України).

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

В матеріалах справи міститься вимога № 4 від 11.01.2019, в якій позивач вимагав направити звіти та акти виконаних робіт за виробничі періоди для можливості звести залишки сировини та допоміжних матеріалів.

В подальшому, 16.01.2019 позивачем була надіслана відповідачу вимога № 6, в якій зазначено, що ТОВ «Альфа-Етекс» своїх зобов`язань по договору належним чином не виконало, замовнику готову продукцію не надано, звіти передбачені договором не представлено. У зв`язку з цим, позивач вимагав допустити його працівників для проведення та складання акту інвентаризації та надати можливість вивезення залишків невикористаної сировини та допоміжних матеріалів.

22.01.2019 позивачем була надіслана на адресу відповідача вимога № 8, в якій останній, у зв`язку не допуском його представників для інвентаризації продукції замовника та не повернення залишків давальницької сировини та допоміжного матеріалу, вимагав провести оплату завданих збитків у розмірі 5 172 871,80 грн.

Тобто, позивачем заявлялись вимоги до відповідача щодо повернення залишків невикористаної сировини та допоміжних матеріалів.

Однак, на вказані вимоги відповідач не відреагував, залишки невикористаної сировини та допоміжних матеріалів не повернув.

Твердження апелянта, що він не отримував вказаних вимог колегією суддів відхиляються, оскільки в матеріалах справи містяться фіскальні чеки про направлення вимог про повернення залишків невикористаної сировини та допоміжних матеріалів на адресу відповідача.

Також, в матеріалах справи містяться витяги з веб-сайту «Укрпошта» про отримання вказаних вимог відповідачем. Останнім не доведено, що вказані фіскальні чеки та витяги з веб-сайту «Укрпошта» підтверджують направлення іншої кореспонденції на адресу відповідача, ніж вказані вище вимоги.

Більш того, апелянтом не було подано доказів неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

А тому, колегія суддів дійшла до висновку, що позивач у встановлений цивільним законодавством порядку звернувся з вимогою про повернення залишків давальницької сировини.

Однак, вказана вимога у строк, передбачений вимогами ст. 530 ЦК України, задоволена не була.

Твердження апелянта про те, що позивач жодного разу не з`являвся за отриманням залишків сировини колегією суддів також відхиляється, оскільки, як вже було зазначено вище, відповідач відповіді на вимогу позивача про допуск його працівників для проведення і складання акту інвентаризації та надання можливості вивезення залишків невикористаної сировини та допоміжних матеріалів не надав, а тому у позивача була відсутня об`єктивна можливість вчинити таку дію (вивезення залишків сировини) через бездіяльність відповідача.

Одним з наслідків порушення зобов`язання є відшкодування збитків. Кредитор також може вимагати відшкодування збитків, відмовившись в прийняття виконання, коли внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило для кредитора інтерес (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

За результатами дослідження наявних у справі доказів, колегія суддів встановила, що у діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача полягає у не поверненні позивачу залишків давальницької сировини на його вимогу; наявні самі збитки, розмір яких підтверджений видатковими накладними на передачу давальницької сировини; а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина відповідача виражена у невиконанні вимоги позивача про повернення давальницької сировини.

Враховуючи, що відповідачем порушені норми діючого законодавства, зокрема, на вимогу позивача не повернуто залишки давальницької сировини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що у відповідача виникло грошове зобов`язання сплатити 2 440 193,15 грн. збитків, які є вартістю вказаних матеріалів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи досліджені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення та підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2 440 193,15 грн. збитків.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року у справі № 925/204/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа - Етекс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року у справі № 925/204/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 01.08.2019 року у справі № 925/204/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 925/204/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.02.2020 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна