ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року, м. Херсон, справа № 923/923/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариство «Херсонобленерго»

до Оганяна Самвела Володимировича

про стягнення 150 974,53 грн,

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників сторін:

від позивача - Дерези Т.І.,

від відповідача - не з`явився,

у с т а н о в и в:

Щодо дій та аргументів Позивача

29.10.2019 Акціонерне товариство «Херсонобленерго» звернулося з позовом до Оганяна Самвела Володимировича про стягнення 150 974,53 грн вартості електроенергії, донарахованої внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- між сторонами 27.02.2004 був укладений договір № 405 щодо постачання електричної енергії, у межах дії якого 28.05.2019 його працівниками складено Акт про порушення № 131912, за змістом якого виявлено приховане підключення до електричної мережі струмоприймачів, у зв`язку з чим здійснювалося необліковане споживання електричної енергії без її оплати,

- рішенням по розгляду актів про порушення Відповідачу донарахована плата у сумі 150 974,53 грн та виставлений відповідний додатковий рахунок на цю суму,

- станом на час розгляду справи в суді вказана сума Відповідачем не сплачена.

Щодо дій та аргументів Відповідача

Відповідач заявлені до нього вимоги не визнав та у поданому до суду у встановлений строк відзиві на позов послався на наступні аргументи. Так, на його думку, у задоволенні позову суд повинен відмовити виходячи з того, що:

- Позивачем не доведено самого факту завдання збитків на вказану суму,

- період нарахування стягуваної суми, а саме 36 місяців, не відповідає положенням підпункту 6 пункту 2.2. Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією,

- у Чаплинському районному суді Херсонської області перебуває на розгляді справи щодо оскарження ним додаткового рахунку на суму 150 974,53 грн.

Щодо процесуальних дій та судових рішень у справі

Ухвалою суду від 04.11.2019 у прийнятті позовної заяви було відмовлено з підстав непідвідомчості даного спору господарському суду за суб`єктним складом, оскільки Відповідач не був суб`єктом господарської діяльності станом як на час донарахування плати за не обліковане споживання електричної енергії, так і час звернення з позовом до суду.

Проте за результатами апеляційного перегляду постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 вона скасована, а позовна заява направлена на стадію вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Ухвалою суду від 13.01.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою сторонам встановлені строки для подачі процесуальних заяв.

Безпосередньо розгляд справи здійснений у судовому засіданні 25.02.2020 без участі відповідача, оскільки він у судове засідання не прибув та причини неявки не повідомив.

При розгляді справи сторонами процесуальних клопотань не заявлено.

Щодо установлених судом обставин справи

27.02.2004 між Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія Херсонобленерго», яке на даний час має назву Акціонерне товариство «Херсонобленерго», як постачальником, та фізичною особою-підприємцем Оганян Самвелом Володимировичем, як споживачем, був укладений договір про постачання електричної енергії у тому числі на об`єкт: ЗПТ-40 магазин, АДРЕСА_1.

За умовами договору Позивач постачав електричну енергію фізичній особі-підприємцю Оганян С.В., а той зобов`язувався сплачувати її вартість.

У межах дії договору 28.05.2019 представниками Позивача здійснена перевірка Відповідача, за результатами якої був складений «Акт про порушення № 131912», в якому зазначено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1; порушив п. 7.6., п. 5.5.5. п.п. 5, п.п., 20 п.п. 25 Правил роздрібного ринку електричної енергії, п. 11.91 КСР, що полягає в самовільному підключенні до електричної мережі струмоприймачів поза засобами комерційного обліку, а саме: виявлено додаткове підключення провідника до кабелю живлення перед приладом обліку, споживач пошкодив ізоляцію ввідного кабелю живлення, підключив додаткові проводки в стіні.

В Акті зазначено, що він складений у присутності Оганян Самвела Володимировича та ОСОБА_2 .

На підставі акту про порушення Комісією по розгляду актів порушення АТ «Херсонобленерго» прийняте рішення, оформлене протоколом № 2 від 25.06.2019, за яким комісією вирішено провести фізичній особі-підприємцю Оганян С.В. розрахунок недоврахованої електричної енергії на суму 150 974,53 грн.

З метою сплати вказаної суми Позивачем Відповідачу виставлений «Додатковий рахунок № 405 за травень 2019 по Акту № 131912» на суму 150 974,53 грн, зі строком оплати 30 днів. З тексту рахунку вбачається, що він виставлений безпосередньо приватному підприємцю Оганян С.В.

Поряд з цим, суд констатує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Оганян Самвел Володимирович не є суб`єктом господарської діяльності, оскільки його діяльність припинена 28.11.2011.

Щодо оцінки суду установлених обставин та положень діючого законодавства

Установлені судом обставини наявності укладеного між Позивачем та фізичною особою-підприємцем Оганян С.В. договору свідчать про виникнення між ними майново-господарського зобов`язання, в силу якого у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між його сторонами, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними був укладений договір енергопостачання.

Так, відповідно до приписів частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язується оплатити її та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання.

Отже, за умовами договору Позивач зобов`язаний був постачати електричну енергію фізичній особі-підприємцю Оганян С.В., а той зобов`язаний був сплачувати її вартість.

Водночас, починаючи з 29.11.2011 господарські правовідносини між Позивачем та фізичною особою-підприємцем Оганян С.В. припинилися, оскільки з 28.11.2011 він припинив господарську діяльність.

У даному контексті суд зазначає про необхідність розрізнення «господарських правовідносин» та «господарських зобов`язань», а також необхідності врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у справі № 910/8729/18 (постанова від 13.02.2019), за змістом якої господарські зобов`язання із господарських договорів продовжуються і після припинення господарської діяльності.

Проте, суд звертає увагу на той факт, що у період після припинення господарської діяльності Оганяном С.В. «господарські правовідносини» між сторонами припинилися, а залишилися лише «господарські зобов`язання», які виникли на підставі попередніх «господарських відносин».

Зокрема, за змістом статті 1 Господарського кодексу України господарські відносини - це відносини, які виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання.

Натомість, у відповідності до частини 1 статті 175 того ж Кодексу господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом.

У даному випадку зобов`язання за фактом донарахування Позивачем плати за необліковану електричну енергію виникли не у період існування господарських правовідносин, а пізніше - після їх припинення, а тому вони не пов`язані із зобов`язаннями, які виникли та існували до моменту припинення господарських правовідносин, у зв`язку з чим такі зобов`язання не є господарськими.

У цьому контексті суд також зазначає, що статтею 205 ГК України установлені правові положення, якими урегульовано порядок та випадки припинення господарських зобов`язань у разі неможливості їх виконання. Так, припинення господарської діяльності суб`єктом господарювання фактично припиняє господарські правовідносини між їх учасниками.

Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що припинення господарської діяльності Оганяном С.В. нерозривно пов`язане із припиненням господарських правовідносин, учасником яких він був, у тому числі за договором про постачання електроенергії, укладеним із Позивачем, а правовідносини, які виникли між сторонами щодо необхідності сплати донарахованої суми за необліковане споживання електричної енергії з дати припинення ним господарської діяльності не носять характеру господарських через відсутність однієї з характерних їх ознак - здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду у наведеній постанові (пункт 4.22.) викладена таким чином, що стосується лише аналізу існування господарських зобов`язань після припинення господарської діяльності (тобто їх існування до моменту припинення у незалежності від факту припинення здійснення господарської діяльності), а не моменту припинення господарських правовідносин, що не є тотожним.

Така відмінність породжує висновок про те, що господарськими зобов`язаннями, невиконання яких є предметом розгляду за предметною юрисдикцією господарськими судами, являються лише зобов`язання, які виникли до моменту припинення суб`єктом здійснення господарської діяльності, а не після такої обставини. Напроти - і правовідносини, і зобов`язання, які виникли після припинення господарської діяльності, не є господарськими, що не суперечить висновку Верховного Суду.

При аналізі правових підстав заявленого позову судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у справі № 910/17955/17 (постанова від 14.01.2020), за змістом якої (пункти 72, 73, ) нарахування за недораховану електроенергію є платою за поставлену електроенергію, а тому відповідна нарахована сума не є ані збитками, ані оперативно-господарською санкцією.

З урахуванням такого сприйняття правових положень суд приходить до висновку, що «донарахування вартості поставленої та неврахованої електричної енергії» є підставою для виникнення зобов`язання, що виникло із відповідного договору, тобто господарського прововідношення.

Проте, у відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у тій самій справі (пункти 70 та 81), рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недорахованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення, має розглядатися як «акт постачальника електричної енергії», тобто акт ненормативного характеру, оскільки він безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недорахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Отже, з наведеного слідує висновок, що рішення Позивача, оформлене протоколом № 2 від 25.06.2019 про донарахування плати за не обліковану електричну енергію, є актом ненормативного характеру, на підставі якого у особи, відносно якої він прийнятий, виникли відповідні зобов`язання.

Проте, у даному випадку рішення від 25.06.2019 прийняте Позивачем відносно фізичної особи-підприємця Оганян С.В. та йому ж виставлений відповідний рахунок про сплату, але станом на час його прийняття Оганян С.В. не був відповідним суб`єктом господарської діяльності, а тому таке рішення прийняте поза межами договірних господарських відносин та не відносно безпосереднього Відповідача у справі. У зв`язку з цим, це рішення не є підставою для сплати безпосередньо Відповідачем стягуваної суми, а тому у нього відсутні зобов`язання з її оплати.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів та правових положень, суд приходить до висновків, що:

- за умовами договору Позивач зобов`язаний був постачати електричну енергію фізичній особі-підприємцю Оганян С.В., а той зобов`язаний був сплачувати її вартість,

- починаючи з 29.11.2011 господарські правовідносини між Позивачем та фізичною особою-підприємцем Оганян С.В. припинилися, оскільки з 28.11.2011 він припинив господарську діяльність,

- у період після припинення господарської діяльності Оганяном С.В. «господарські правовідносини» між сторонами припинилися, а залишилися лише «господарські зобов`язання», які виникли на підставі попередніх «господарських відносин»,

- зобов`язання за фактом донарахування Позивачем плати за необліковану електричну енергію виникли не у період існування господарських правовідносин, а пізніше - після їх припинення, а тому вони не пов`язані із зобов`язаннями, які виникли та існували до моменту припинення господарських правовідносин, у зв`язку з чим такі зобов`язання не є господарськими,

- припинення господарської діяльності Оганяном С.В. нерозривно пов`язане із припиненням господарських правовідносин, учасником яких він був, у тому числі за договором про постачання електроенергії, укладеним із Позивачем, а правовідносини, які виникли між сторонами щодо необхідності сплати донарахованої суми за необліковане споживання електричної енергії з дати припинення ним господарської діяльності не носять характеру господарських через відсутність однієї з характерних їх ознак - здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання,

- господарськими зобов`язаннями, невиконання яких є предметом розгляду за предметною юрисдикцією господарськими судами, являються лише зобов`язання, які виникли до моменту припинення суб`єктом здійснення господарської діяльності, а не після такої обставини. Напроти - і правовідносини, і зобов`язання, які виникли після припинення господарської діяльності, не є господарськими, що не суперечить висновку Верховного Суду,

- нарахування за недораховану електроенергію є платою за поставлену електроенергію, а тому відповідна нарахована сума не є ані збитками, ані оперативно-господарською санкцією,а тому вона є підставою для виникнення зобов`язання, що виникло із відповідного договору, тобто господарського прововідношення,

- рішення Позивача, оформлене протоколом № 2 від 25.06.2019 про донарахування плати за не обліковану електричну енергію, є актом ненормативного характеру, на підставі якого у особи, відносно якої він прийнятий, виникли відповідні зобов`язання,

- у даному випадку рішення від 25.06.2019 прийняте Позивачем відносно фізичної особи-підприємця Оганян С.В. та йому ж виставлений відповідний рахунок про сплату, але станом на час його прийняття Оганян С.В. не був відповідним суб`єктом господарської діяльності, а тому таке рішення прийняте поза межами договірних господарських відносин та не відносно безпосереднього Відповідача у справі,

- рішення від 25.06.2019 не є підставою для сплати безпосередньо Відповідачем стягуваної суми, а тому у нього відсутні зобов`язання з її оплати.

За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2 264,61 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України відносяться на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене - 26.02.2020

Суддя М.К. Закурін