ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. Справа№ 920/1113/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Кропивної Л.В.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

на рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2019р.

у справі № 920/1113/19 (суддя О.Ю. Соп`яненко)

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської

міської ради

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне

науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 187 401 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 187 401 грн. 80 коп., з яких: 171 889 грн. 11 коп. пені, 15 512 грн. 69 коп. - 3% річних, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 3906 про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.07.2015р.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03.12.2019 року у справі № 920/1113/19 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради 171 889 грн. 11 коп. пені, 15512 грн. 69 коп. - 3% річних, 2 811 грн. 04 коп. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2019 року у справі № 920/1113/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2020 року, справу № 920/1113/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2019 року у справі № 920/1113/19 залишено без руху. Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору, в сумі в сумі 4 216 грн. 54коп.

29.01.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2019 року у справі № 920/1113/19 та призначено справу до розгляду на 20.02.2020 р.

20.02.2020р. представники сторін у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01 липня 2015 року між КП "Міськводоканал" Сумської міської ради та ПАТ "СМНВО ім. М.В.Фрунзе", яке у подальшому було перейменовано у АТ "Сумське НВО" був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води №3906 (далі за текстом - "Договір").

Відповідно до п. 1.1., п. 4.2.1 Договору виконавець КП "Міськводоканал" Сумської міської ради взяв на себе зобов`язання своєчасно надавати споживачу АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані йому послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. Договору розрахунковим періодом по договору є календарний місяць. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого постачання холодної води, платежі вносяться споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі на банківський рахунок Виконавця.

Відповідно до п.п. 3.5-3.8 Договору інформація про фактичний обсяг поставленої кінцевим споживачам, у звітному періоді, гарячої води передається Споживачем на адресу Виконавця у строк до 27 числа поточного місяця. Зазначена інформація є підставою для складання Сторонами актів приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води у розрахунковому періоді.

На підставі отриманої від споживача інформації, виконавець складає двосторонній акт приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води, який є підставою для проведення розрахунків та відображення даних у бухгалтерському та податковому обліку сторін.

Виконавець на пізніше 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу підписаний зі своєї сторони та скріплений печаткою акт звіряння розрахунків та акт приймання-передачі наданих послуг. Споживач протягом 3-х робочих днів з дати одержання зазначених у цьому пункті документів, підписує, скріплює печаткою та повертає виконавцю по одному примірнику підписаних актів.

У разі незгоди з кількістю (обсягом) та вартістю наданих послуг, визначених в актах, споживач зобов`язаний у триденний термін з дати їх отримання, надати Виконавцю обґрунтовані письмові заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору сторонами підписано акти приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води № 3906: від 28.02.2019 на суму 400 014 грн. 05 коп., від 29.03.2019 на суму 410 621 грн. 26 коп., від 26.04.2019 на суму 378 421 грн. 79 коп., від 31.05.2019 на суму 96 740 грн. 12 коп.

Для оплати наданих послуг позивачем було виставлено відповідачу рахунки №3906: від 28.02.2019, від 29.03.2019, від 26.04.2019 та від 31.05.2019, які одночасно з актами приймання - передачі послуг в 2 примірниках направлялись відповідачу супровідними листами. Після отримання рахунків на оплату та актів приймання - передачі послуг, відповідачем підписані (погоджені) акти приймання-надання послуг, один з примірників яких повернуто позивачу. Таким чином вартість послуг, наданих за лютий, березень, квітень і травень 2019 року була погоджена Сторонами.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, відповідач отримав відповідні послуги, однак оплачував їх не у повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за надані послуги за період часу: лютий-травень 2019 року складає 1 118 156 грн. 61 коп. Розрахунки за Договором відповідачем проводились несвоєчасно, що є неналежним виконанням господарського зобов`язання, відповідачу нараховано пеню у розмірі 171 889 грн. 11 коп., а також 3% річних у сумі 15 512 грн. 69 коп.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що він визнає факт наявності зобов`язань за Договором у період: лютий - травень 2019 р. у розмірі 1118156 грн. 61 коп., проте відзначає, що станом на дату подання позовної заяви по справі та станом на дату подання відзиву (25.11.2019) строк виконання зобов`язань з оплати вказаних послуг є таким, що не настав.

07 жовтня 2019 р. між позивачем і відповідачем було укладено договір №231 про розстрочення сплати суми заборгованості (далі за текстом - "Угода"), відповідно до пункту 1.1 якого сторони домовилися про розстрочку сплати заборгованості відповідача перед позивачем, яка станом на 01.10.2019 р. складає загальну суму 1 411 504 грн. 24 коп., у тому числі, заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води по договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.07.2015 р. № 3906 за період з 01.02.2019 р. по 01.06.2019 p., що станом на 01.10.2019 р. складає 1 118 156 грн. 61 коп.

Згідно з п. 1.1 Угоди загальна сума заборгованості відповідача за Угодою розстрочується на 5 календарних місяців, починаючи з листопада 2019 року, відповідно до наступного графіка погашення заборгованості: до 30.11.2019 р.-282 300 грн. 85 коп.; до 31.12.2019 р.-282 300 грн. 85 коп.; до 31.01.2020 р.-282 300 грн. 85 коп.; до 29.02.2020 р.-282 300 грн. 85 коп.; до 31.03.2020 р.-282 300 грн. 84 коп.

Пункт 1.2 Угоди передбачає, що відповідач зобов`язується виплатити позивачу у повному обсязі заборгованість в сумі 1 411 504 грн. 24 коп. шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка Товариства на поточний рахунок позивача відповідно до графіка погашення заборгованості - частинами, розмір і строк сплати яких зазначений в пункті 1.1. Угоди, починаючи з жовтня 2019 року до березня 2020 року.

Зобов`язання відповідача зі сплати чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок позивача коштів у строк та в сумі, що встановлені графіком погашення заборгованості на відповідний місяць (п. 1.3. Договору).

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем та відповідачем за вільною згодою 07.10.2019 було укладено Угоду, якою змінено строки погашення грошових зобов`язань по Договору, що виникли у період з 01.02.2019 по 01.06.2019. Станом на сьогоднішній день відповідні грошові зобов`язання мають бути виконані відповідачем частинами у період з листопада 2019 року по березень 2020 року.

А отже, станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою по даній справі та станом на дату відкриття провадження у справі № 920/1113/19 строк виконання грошових зобов`язань за Договором за надані послуги за лютий - травень 2019р. у розмірі 1 118 156 грн. 61 коп. ще не настав.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Доводи відповідача з приводу того, що строк виконання грошового зобов`язання по Договору у відповідача не настав не приймається судом до уваги, оскільки Угода, підписана сторонами 07.10.2019 року, не є договором про внесення змін до Договору №3906 від 01.07.2015, а є новим договором, який встановлює новий порядок правовідносин між сторонами з приводу обумовлених в ньому зобов`язань зокрема щодо сплати відповідачем суми основного боргу в розмірі 1 118 156 грн. 61 коп. за отримані відповідачем послуги за період з 01.02.2019 по 01.06.2019 по Договору №3906 від 01.07.2015 р.

Судом встановлено, що у рахунках за лютий - травень 2019 р. зазначена і пеня.

Крім того, погоджені сторонами умови Договору №231 від 07.10.2019 року не звільняють позивача від права нараховувати неустойку, а навпаки, прямо передбачають таке право в п. 2.1.1. де зазначено, що у разі невиконання боржником установлених строків погашення заборгованості, підприємство має право достроково розірвати даний Договір в односторонньому порядку шляхом направлення боржнику рекомендованого листа за 10 календарних днів до дати розірвання договору. В разі дострокового розірвання даного договору підприємство має право стягнути непогашену суму заборгованості в примусовому порядку, нарахувавши на неї неустойку (пеню), проценти річних та інфляційні.

Згідно з п. 3.2. Договору №231 від 07.10.2019 року за повне або часткове нездійснення боржником платежів згідно з графіком погашення заборгованості підприємство має право достроково розірвати даний договір в односторонньому порядку, здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з договором, нараховувати на непогашену суму основної заборгованості по договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.07.2015 №3906 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, 3 проценти річних та інфляційні нарахування.

Відповідно до п. 5.2.2. Договору №3906 від 01.07.2015 та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" за несвоєчасне внесення платежів за послуги споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 171 889 грн. 11 коп. пені за період з 21.03.2019 по 30.09.2019.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 15 512 грн. 69 коп. 3% річних, нарахованих за період з 21.03.2019 по 30.09.2019р.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 512 грн. 69 коп.-3% річних, нарахованих за період з 21.03.2019 по 30.09.2019.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2019р. у справі № 920/1113/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 03.12.2019р. у справі № 920/1113/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

3. Матеріали справи № 920/1113/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 28.02.2020р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

Л.В. Кропивна