ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

"18" лютого 2020 р. Справа№ 910/15989/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Константинова І.В. довіреність № 040864 від 29.01.2016 року;

від позивача: Подоляк Р.Ю. довіреність № 225-КМГ-128 від 13.01.2020 року;

від відповідача 1: Петровський В.В. довіреність № б/н від 08.05.2019 року;

від відповідача 2: не прибув;

від відповідача 3: не прибув,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Преско-В"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 року (повний текст рішення складено 04.12.2017 року)

у справі № 910/15989/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Преско-В"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон комерц груп"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум інвест"

про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Північним апеляційним господарським судом розглядається справа №910/15989/16 за апеляційною скаргою апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Преско-В" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 року.

13.02.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову у справі №910/15989/16 шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю торговельного призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) по вул. Оноре де Бальзака, 83а (100,30 кв. м.) у м. Києві. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місці Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі торгівельного призначення (реєстраційний номер: 0) по вул. Оноре де Бальзака, 83а (100,30 кв.м.) у місті Києві.

18.02.2020 року прокуратура та представник позивача в судовому засіданні підтримали вищевказану заяву.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 18.02.2020 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти даної заяви та просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів розглянувши дану заяву дійшла висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Підставою позовних вимог у даній справі є те що спірний об`єкт нерухомості збудовано на земельній ділянці по вул. Оноре де Бальзака, 83а у Деснянському районі м. Києва, що не була відведена Товариству з обмеженою відповідальністю «Преско-В» для цієї мети, а також без дозвільних документів, які надають право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, тобто є самочинним, а тому в силу ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Преско-В» або інших осіб не виникало.

Зазначена заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Преско-В» набуло право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості незаконно, та на підставі неіснуючого рішення, а тому не мало права його відчужувати шляхом укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.12.2011 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авалон Комерц Груп». Тобто, спірна будівля торгового призначення вже змінювала свого власника на підставі цивільно-правових угод, з подальшою реєстрацією права власності на них.

Разом з цим, заявник зазначив, що на спірний об`єкт нерухомості ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року було накладено арешт в межах розгляду Господарським судом справи №910/18114/15 за позовом заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі КМР до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преско-В», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон Комерц Груп», управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві і Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, про визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна, відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом скасування рішення про державну реєстрацію. Однак, за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Преско-В» у справі №910/18114/15 ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.01.2020 року з підстав передбачених ч.9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України (позовну заяву залишено без розгляду), скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою у справі №910/18114/15 від 10.11.2015, якими було накладено арешт, у тому числі на спірний об`єкт (нежитлову будівлю торгівельного призначення по вул. Оноре де Бальзака, 83а (100,30 кв. м.) у м. Києві.

Так, викладене за твердженням скаржника свідчить, що на даний час існує реальна можливість подальшого відчуження вказаного об`єкту.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

У відповідності до частини першої ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, з урахуванням вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Пунктом 1,4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

В даному випадку, колегія суддів приймає до уваги твердження скаржника, що заявлене клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Преско-В» про скасування забезпечення позову у справі №910/18114/15, в якій було накладено арешт, у тому числі на спірний об`єкт: нежитлову будівлю торговельного призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) по вул. Оноре де Бальзака, 83а (100,30 кв. м.) у м. Києві, що є предметом розгляду у даній справі свідчить про намір відчуження спірного майна, а її скасування підтверджує факт наявності відповідних ризиків щодо подальшого відчуження спірного майна.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (зазначена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2019 року у справі № 917/138/19).

З огляду на вищевикладені обставини та враховуючи тривалий розгляд справи (призначення експертизи, погодження більших строків на проведення експертизи понад 90 днів, тощо), вжиті заходи забезпечення позову спрямовані передусім на запобігання подальшому порушенню прав позивача та забезпечення можливості реального судового захисту.

Колегія суддів вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборону відповідним органам вчиняти реєстраційні дії, у випадку ухвалення рішення на користь позивача, не забезпечить реального захисту прав останнього на поновлення права власності територіальної громади міста Києва.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заходи забезпечення позову, в даному випадку, є розумними, обґрунтованими та адекватними, спрямованими на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

При цьому, колегія суддів вважає доцільним та достатнім накласти арешт та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти відповідні дії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 про забезпечення позову у справі №910/15989/16.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову, зазначив, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні, представник відповідача 1 в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду на зустрічному забезпеченні не наполягав.

Враховуючи наведені вище положення закону та встановлені критерії щодо визначення способу зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування зустрічного забезпечення не є доцільним у даному випадку.

Відповідно до п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 267, 269, 281 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 про забезпечення позову у справі №910/15989/16 - задовольнити частково.

2. До набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/15989/16 вжити заходи до забезпечення позову, а саме накласти арешт на нежитлову будівлю торговельного призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) по вул. Оноре де Бальзака, 83а (100,30 кв. м.) у м. Києві.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі торгівельного призначення (реєстраційний номер: 0) по вул. Оноре де Бальзака, 83а (100,30 кв.м.) у місті Києві.

3. Стягувачем за цією ухвалою є Київська міська рада (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), а боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аурум Інвест» (02166, м. Київ, вул. Космонавта Волкова, 2-А, ).

4. Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 року у справі №910/15989/16 є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1, ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню у строки та в порядку передбаченими ст.ст. 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз

Дата складення повного тексту 24.02.2020 року.