УХВАЛА

27 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 910/23149/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Булгакової І.В., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус плюс»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019

у справі № 910/23149/17

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Гармонія»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Етуаль-Авто»

про визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень до договору

та за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус Плюс» (далі - ТОВ «Опус Плюс», скаржник)

до Товариства з додатковою відповідальністю «Гармонія»; Товариства з додатковою відповідальністю «Етуаль-Авто»

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Опус Плюс» 29.01.2020 (згідно з штампом вхідної кореспонденції Північного апеляційного господарського суду) через Північний апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 910/23149/17, ухвалити постанову, якою наявний в матеріалах справи висновок експерта не приймати до уваги в якості доказу.

Дослідивши матеріали касаційної скарги з доданими до неї документами, Касаційний господарський суд доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи то неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом» зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2018 клопотання Товариства з додатковою відповідальністю «Гармонія» про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі №910/23149/17 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у зв`язку із нездійсненням Товариством з додатковою відповідальністю «Гармонія» оплати за проведення почеркознавчої експертизи, матеріали справи № 910/23149/17 повернулись без виконання, провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/23149/17, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019, клопотання Товариства з додатковою відповідальністю "Гармонія" про направлення справи для проведення почеркознавчої експертизи задоволено. Матеріали справи № 910/23149/17 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції для проведення почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2018.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду, що оскільки, ухвалою Господарського суду міста від 24.01.2018 було призначено судову почеркознавчу експертизу, вартість якої станом на 03.10.2018 позивачем оплачено, з метою роз`яснення питань, які виникли при вирішенні даного спору, необхідні спеціальні знання, зокрема, для встановлення чи виконаний підпис на договорі про внесення змін та доповнень до договору від 17.01.2017 № ЕА/ФП001-23 генеральним директором Товариства з додатковою відповідальністю «Гармонія» Куліковим В.В., наявні підстави для направлення матеріалів справи до експертної установи для проведення експертизи.

З аналізу доводів наведених у змісті касаційної скарги, Касаційний господарський суд доходить висновку, що скаржником оскаржується ухвала Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 виключно в частині призначення судової почеркознавчої експертизи.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з приписами частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, наведені вище процесуальні норми виключають можливість касаційного перегляду зазначеної ухвали та постанови судів першої та апеляційної інстанцій у справі №910/23149/17, про направлення матеріалів справи № 910/23149/17 для проведення почеркознавчої експертизи, оскільки ці судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Колегія суддів також звертається до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 922/2507/18, яка визначає, що судові рішення про призначення експертизи не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Відтак, Касаційний господарський суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Опус Плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 910/23149/17, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 243, пунктом 2 частини першої статті 287, пунктом 1 частини першої 293 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус плюс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 910/23149/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос