ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/483/20

За заявою Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» Національної академії аграрних наук України

до Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олени Євгеніївни

прo визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

Суддя А.Ю. Кошик

Без виклику сторін

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області подано позовну заяву Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» Національної академії аграрних наук України до Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олени Євгеніївни за участю третьої особи Озернянської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора № 50332385, № 50332659, № 50332770 від 19.12.2019 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на земельні ділянки з кадастровими номерами :10:005:0008, :09:010:0002, :06:002:0011, та зобов`язання Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олени Євгеніївни провести державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами :10:005:0008, :09:010:0002, :06:002:0011 за Державним підприємством «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України.

Відповідний позов було подано до суду 20.02.2020 року та відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позову присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 911/483/20.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.02.2020 року відкрито провадження у справі № 911/483/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.04.2020 року.

Одночасно з позовом, Державним підприємством «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України подано заяву б/н від 20.02.2020 року про забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га), :06:002:0011 (площею 229,2027 га).

В обґрунтування підстав забезпечення позову заявник посилається на протиправність відмови державного реєстратора зареєструвати за ДП «ДГ Озерна» права користування на земельні ділянки з кадастровими номерами :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га), :06:002:0011 (площею 229,2027 га), чим заперечено також наявність у позивача відповідного права постійного користування та створено ситуацію невизначеності правового статусу відповідних земельних ділянок, за якої існує ризик, що такі земельні ділянки можуть бути перереєстровані на інших осіб.

Зокрема, в додаткових поясненнях до заяви про забезпечення позову б/н від 25.02.2020 року заявник навів обставини, що під час оскарження спірних дій державного реєстратора до Київського окружного адміністративного суду (відповідна адміністративна справа № 320/7078/19 закрита у зв`язку з непідвідомчістю спору адміністративним судам), йому стало відомо про існування наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 21.12.2019 року (після спірної відмови державного реєстратора) №10-10233/15-19-сг, яким земельні ділянки з кадастровими номерами :10:005:0008, :08:005:0020 та :09:010:0002 передано Озернянській сільській раді Білоцерківського району Київської області у комунальну власність.

З обставин справи вбачається, що підставою заперечення наявності у позивача права постійного користування наведеними в позові земельними ділянками є факт визнання недійсним в матеріалах справи Господарського суду Київської області № 910/14002/18 Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002628 від 28.01.2005 року, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22.01.2003 року № 29, Дослідному господарству ім. 9 січня інституту цукрових буряків УААН (правопопереднику позивача), яким посвідчувалось відповідне право постійного користування.

Однак, як зазначив позивач та надав відповідні докази, на даний час триває судовий розгляд господарської справи № 910/14002/18 про визнання за Озерянською сільською радою права на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, село Озерна, вул. Перковського, 9а, орієнтовний розмір 0,54 га під обслуговування будівель закладів освіти за принципом мовчазної згоди та про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002628 від 28.01.2005 року, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22.01.2003 року № 29 Дослідному господарству ім. 9 січня інституту цукрових буряків УААН. Судовий розгляд касаційної скарги Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України вдруге було відкладено на 10.03.2020 року.

Крім того, позивач зазначає, що наявність у нього права постійного користування земельними ділянками ґрунтується на відповідному розпорядженні Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 22.01.2003 року № 29, яке не оскаржене і є чинним, в той час, як визнання недійсним Державного акту, як технічного документу, не відміняє відповідного права постійного користування, тому Головне управління Держгеокадастру у Київській області та Озернянська сільська рада Білоцерківського району Київської області передчасно вчиняють дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :10:005:0008, :09:010:0002 та :06:002:0011, безпідставно вважаючи земельні ділянки вільними.

Також, заявник зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що до реєстру речових прав вже внесено зміни про те, що спірні земельні ділянки вільні, перебувають у державній власності.

Здійснення подальших реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок може призвести до подальшого переходу права власності (користування) на інших суб`єктів, що призведе до ускладнення чи неможливості поновлення порушених прав позивача та повернення земельних ділянок у користування Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України.

Таким чином, заявник (позивач) стверджує, що у нього є достатньо обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться повернення спірних земельних ділянок та відновлення права постійного користування Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» НААН України.

У зв`язку з чим, заборона органам, які здійснюють державну реєстрацію прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га), :06:002:0011 (площею 229,2027 га), які безпосередньо стосуються предмету спору фактично про наявність права користування, дозволить забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача в разі задоволення позову.

Зокрема, з огляду на вищенаведені дії відповідача та інших осіб, які свідчать про заперечення наявності у позивача права користування земельними ділянками і вважають, що можуть вільно розпоряджатись такими земельними ділянками, в разі встановлення судовим рішенням наявності законних підстав для реєстрації за позивачем права постійного користування земельними ділянками, йому доведеться докладати значних зусиль, часу та коштів для реалізації встановленого судовим рішенням права шляхом відміни реєстраційних дій та витребування земельних ділянок в інших осіб, доведеться з`ясовувати у кого і на якому праві опиняться земельні ділянки, і у відповідних спорах буде брати участь значна кількість осіб, непричетних до допущених порушень, що значно ускладнить виконання судового рішення та відновлення права користування позивача.

З огляду на твердження позивача про незаконність дій відповідача (які підлягають дослідженню у даній справі № 911/483/20), які перешкоджають позивачу оформити право користування та створюють невизначеність правового статусу спірних земельних ділянок, існує обґрунтована загроза внесення змін до реєстраційних даних щодо спірних земельних ділянок, їх переоформлення на інших осіб, відчуження земельних ділянок, їх подальшого поділу та перереєстрації, тощо.

У зв`язку з чим, обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом встановлення тимчасових обмежень щодо здійснення реєстраційних дій стосовно спірних земельних ділянок до вирішення спору про наявність чи відсутність підстав реєстрації права позивача, є співмірним з позовними вимогами, має тимчасовий характер та не порушить права та інтересів інших осіб.

Також позивач зазначає про відсутність підстав для зустрічного забезпечення, оскільки, з огляду на тимчасове обмеження розпорядження земельними ділянками, які фактично перебувають у володінні та користуванні позивача, ні відповідач, ні інші особи не можуть зазнати жодних збитків внаслідок вжиття наведених в заяві заходів забезпечення.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі № 640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зі змісту позову вбачається наявність спору про майно, щодо якого заявник просить заборонити вчиняти реєстраційні дії, з чого випливає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідні вимоги пов`язані з предметом спору у справі і спрямовані на забезпечення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Наданими заявником поясненнями та доказами обґрунтовано, що без вжиття вказаних заходів забезпечення позову, відповідач та інші особи матимуть можливість в подальшому здійснювати розпорядження спірним майном, змінювати його правовий статус, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів, що значно ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В той же час, даний захід забезпечення жодним чином не порушує інтересів відповідача та інших осіб, в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача.

При цьому, виходячи з фактичних обставин та балансу інтересів сторін, оскільки позивач тривалий час і на даний момент володіє та користується земельними ділянками, обрані позивачем заходи забезпечення спрямовані на тимчасове призупинення дій, які можуть призвести до зміни статусу спірного майна та призвести до понесення позивачем додаткових затрат коштів та часу на відновлення свого права, в той же час, відповідні обмежувальні заходи не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для відповідача та інших осіб.

У зв`язку з чим, обрані позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га), :06:002:0011 (площею 229,2027 га), є адекватними і пов`язаними з предметом спору заходами забезпечення позову, відповідають п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, дозволять уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки спрямовані на збереження поточного статусу майна.

З огляду на викладені в заяві обставини, враховуючи предмет позову у справі та визначені п.4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на тимчасове збереження поточного статусу спірного майна з метою унеможливлення його зміни під час розгляду спору.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин господарської діяльності сторін, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно з ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи достатність наданих заявником пояснень та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та відсутність підстав для зустрічного забезпечення (оскільки заходи забезпечення не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для відповідача чи інших осіб), суд не вбачає необхідності викликати особу, що подала заяву, та призначати розгляд заяви у судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 144 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, заява Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» Національної академії аграрних наук України б/н від 20.02.2020 року про забезпечення позову у справі № 911/483/20 підлягає задоволенню шляхом заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га), :06:002:0011 (площею 229,2027 га).

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» Національної академії аграрних наук України б/н від 20.02.2020 року про забезпечення позову у справі № 911/483/20 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 911/483/20, а саме:

Заборонити особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :10:005:0008 (площею 714,6820 га), :09:010:0002 (площею 236,4848 га), :06:002:0011 (площею 229,2027 га).

Реквізити стягувача: Державне підприємство «Дослідне господарство «Озерна» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків» Національної академії аграрних наук України (09128, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Озерна, вул. Липки, 6, код 000497673).

Реквізити боржника: Державний реєстратор Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олена Євгеніївна (09172, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Томилівка, вул. Леніна, 42).

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» зі строком пред`явлення до виконання до 25.02.2023 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик