ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. Справа№ 910/10362/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Агрикової О.В.

Козир Т.П.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 20.02.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 (повне рішення складено 26.12.2019)

у справі №910/10362/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до Публічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 2084885,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат" про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у вигляді підвищеної процентної ставки за період з 01.07.2009 по 30.09.2016 за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1253м-08 від 13.06.2008 в розмірі 1042442,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за кредитним договором №1253м-08 належним чином зобов`язання не виконувались, а тому у кредитора виникло право на застосування підвищеної процентної ставки, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідною вимогою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО).

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, вказуючи про те, що у позивача відсутні підстави для застосування підвищеної процентної ставки та нарахування пені за договором №1253м-08, оскільки з урахуванням виникнення істотної зміни обставин у правовідносинах сторін вказаного договору згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №910/14053/16, терміни (строки) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів продовжено до 01.10.2019. Крім того, вказане підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 про роз`яснення вказаного судового акту.

Позивач неодноразово звертався до Господарського суду міста Києва з заявами про збільшення розміру позовних вимог в порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу України; відповідно до останньої заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими процентами у вигляді підвищеної процентної ставки за період з 01.07.2009 по 30.09.2016 за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1253м-08 від 13.06.2008 в розмірі 2084885,94 грн.

Місцевим господарським судом прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої розмір заявленої до стягнення заборгованості становив 2084885,94 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/10362/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, суд виходив з відсутності підстав для сплати відповідачем процентів у вигляді підвищеної ставки у період з 01.07.2009 по 30.09.2016, посилаючись на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №910/14053/16 продовжено строк повернення кредитних коштів та нарахованих процентів до 01.10.2019, а також з урахуванням роз`яснень змісту цього рішення, викладених в ухвалі суду від 24.04.2017.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Публічного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/10362/19 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві та інших заявах/поясненнях, наданих суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/10362/19; призначено розгляд апеляційної скарги на 20.02.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просила суд скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин нез`явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника третьої особи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 у справі №910/14053/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017, частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про внесення змін до договору, вирішено внести зміни до кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 з подальшими змінами та доповненнями, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Публічним акціонерним товариством "Київмедпрепарат", в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- відповідної частини абзацу 1 пункту 1.1. договору в наступній редакції: "…, а Позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 1 пункту 2.5. договору у наступній редакції: "Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти Банку та сплатити комісійну винагороду до 01 жовтня 2019 року";

- абзацу 4 та 5 пункту 2.6. договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: "Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01 жовтня 2016 року та непогашені Позичальником, підлягають сплаті з 01 квітня 2019 року по 01 жовтня 2019 року щомісячно пропорційно рівними платежами".

При цьому Господарським судом міста Києва в рішенні від 13.09.2016 встановлено наступне.

13.06.2008 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Публічним акціонерним товариство "Київмедпрепарат" було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію №1253м-08 з лімітом максимальної заборгованості 50000000,00 грн.

У подальшому між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до договору щодо зміни розміру кредитної лінії, максимального ліміту заборгованості, розміру процентів, комісійної винагороди, строку повернення кредитних коштів та інших умов договорів, а саме: 22.12.2008 та 14.04.2015 укладено додаткові угоди до договору про мультивалютну кредитну лінію № 1253м-08 від 13.06.2008, якими встановлено строк повернення коштів по кредиту до 10.06.2016. Ліміт максимальної заборгованості додатковими угодами встановлено в розмірі 84402000,00 грн.

Згідно з наданими сторонами розрахунками розмір заборгованості позивача по тілу кредитів станом на 30.08.2016 є таким: за договором про невідновлювану кредитну лінію №1253м-08 від 13.06.2008 - 83077656,00 грн.

В силу положень частини четвертої ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, а також рішенні Європейського суду з прав людини Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§.42 та 60, від 22.11.2007 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, обставини, встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №910/14053/16 мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування.

24.04.2017 Господарським судом міста Києва постановлено ухвалу про роз`яснення рішення суду у справі №910/14053/16, в якій судом, зокрема, зазначено, що з прийняттям та набранням законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №910/14053/16, яким внесено зміни до кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Публічним акціонерним товариством "Київмедпрепарат", враховуючи, що терміни (строки) повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів продовжено до 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів, у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відсутні підстави для:

застосування процентної ставки у розмірі 16,7%, відповідно до абзацу другого підпункту б) пункту 3.1. Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, та абзацу першого підпункту в) пункту 3.1 Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, при розрахунку процентів, нарахованих до 01 жовтня 2016 року, - до настання кінцевого строку повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/14053/16;

нарахування пені, яка передбачена п. 7.1. Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, - до настання кінцевих строків повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/14053/16.

Предметом спору у справі №910/10362/19 є стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київмедпрепарат" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості за нарахованими процентами у вигляді підвищеної процентної ставки за період з 01.07.2009 по 30.09.2016 за договором про мультивалютну кредитну лінію №1253м-08 від 13.06.2008 в розмірі 2084885,94 грн.

Згідно зі статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Так, згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Разом з тим, відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, з прийняттям та набранням законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі №910/14053/16, яким внесено зміни до Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008 в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів, у відповідності до якого терміни (строки) повернення кредитних коштів, сплати нарахованих процентів продовжено до 01 жовтня 2019 року, з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів, у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відсутні підстави для застосування процентної ставки у розмірі 16,7 %, відповідно до абзацу другого підпункту «б» пункту 3.1. Кредитного договору №1253м-08 від 13.06.2008 та абзацу першого підпункту «в» пункту 3.1 Кредитного договору № 1253м-08 від 13.06.2008, при розрахунку процентів, нарахованих до 01 жовтня 2016 року, - до настання кінцевого строку повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі місцевого господарського суду від 24.04.2017 про роз`яснення рішення суду від 13.09.2016 у справі №910/14053/16 чітко зазначено, що у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відсутні підстави для застосування процентної ставки у розмірі 16,7% (підвищеної ставки) при розрахунку процентів, нарахованих до 01 жовтня 2016 року, - до настання кінцевого строку повернення кредитних коштів та сплати всіх платежів, тобто до 01.10.2019.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем у період з 01.04.2019 по 30.06.2019 було здійснено 3 платежі по 1 139 922,63 грн на загальну суму 3 419 767,89 грн в погашення заборгованості за кредитним договором №1253м-08 від 13.06.2008.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судовим актом продовжено строк повернення кредитних коштів та нарахованих процентів до 01.10.2019, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для сплати відповідачем процентів у вигляді підвищеної ставки у період з 01.07.2009 по 30.09.2016, у зв`язку з чим позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у вигляді підвищеної процентної ставки за період з 01.07.2009 по 30.09.2016 за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1253м-08 від 13.06.2008 в розмірі 2084885,94 грн не підлягають задоволення з підстав їх необґрунтованості.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/10362/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10362/19 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.02.2020.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді О.В. Агрикова

Т.П. Козир