Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" лютого 2020 р.Справа № 922/4571/14
вх. № 4571/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

ліквідатора - арбітражного керуючого Черкасова С.А. (свідоцтво № 379 від 23.03.2013);

від ТОВ "Лозівський автопарк" - Сидора С.І. директор, адвокат Князєв В.В. (свідоцтво 1344 від 17.10.2005),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області заяву ТОВ Лозівський автопарк" (вх. 896 від 14.01.2019) по справі

за заявою ВАТ "Лозівське АТП - 16309", м. Лозова
про визнання банкрутом ВАТ "Лозівське АТП - 16309", м. Лозова ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 27.11.2014 визнано ВАТ "Лозівське АТП - 16309" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Мішина С.І.

Ухвалою суду від 26.04.2018 задоволено клопотання голови комітету кредиторів - Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (вх. № 6172 від 06.03.2018), усунено арбітражного керуючого Мішина М.І. від виконання повноважень ліквідатора ВАТ "Лозівське АТП - 16309", призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Черкасова С.А.

До суду від ТОВ "Лозівський автопарк" надійшла заява (вх.№ 896 від 14.01.2019), в якій заявник просить суд:

визнати дійсною угоду про припинення зобов`язання передачею відступного №2 від 30.03.2014, укладену між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309";

визнати дійсним договір купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна №4 від 31.03.2014 укладений між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309".

Розглянувши матеріали справи, суд призначив вказану заяву до розгляду на 19.02.2019 та зобов`язав ліквідатора надати суду письмовий відзив на заяву ТОВ "Лозівський автопарк".

До суду від ліквідатора надійшов відзив (вх.№ 4240 від 18.02.2019) на заяву ТОВ "Лозівський автопарк", в якому він проти вказаної заяви заперечує та просить суд відмовити в її задоволенні.

Від ТОВ "Лозівський автопарк" надійшла відповідь (вх. № 6010 від 11.03.2019) на відзив ліквідатора.

До суду від ліквідатора надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № 13606 від 04.06.2019), в якому він просив суд витребувати у ТОВ "Лозівський автопарк" докази, а саме документи, які свідчать про розмір та кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що були предметом договору купівлі-продажу № 4 від 31.03.2014, укладеного між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309". Подане клопотання обґрунтовував тим, що для вирішення питання про визнання дійсним оспорюваного договору необхідно встановити його істотні умови, такі як розмір та кадастровий номер земельної ділянки. Оскільки, заявником не додано до заяви вищезазначених доказів, ліквідатор просив суд в порядку ст. 81 ГПК витребувати відповідну документацію.

Розглянувши клопотання ліквідатора про витребування доказів, враховуючи, що докази щодо розміру та кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, які були предметом договору купівлі - продажу № 4 від 31.03.2014, укладеного між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309", є такими, що необхідні для вирішення спору по суті під час розгляду даної заяви, суд задовольнив клопотання ліквідатора.

До суду від ліквідатора надійшло клопотання (вх. № 15627 від 27.06.2019) про долучення до матеріалів справи документів про відсутність відомостей у земельному кадастрі про земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Польова, 1, площею 5,1 га, а також про відсутність кадастрового номеру.

Від ТОВ "Лозівський автопарк" надійшли заперечення (вх.№ 15985 від 02.07.2019) на відзив ліквідатора, в якому підтримує вимоги поданої заяви (вх.№ 896 від 14.01.2019) та просить суд її задовольнити.

Від ліквідатора 22.10.2019 надійшли додаткові пояснення щодо заяви (вх.№25290 від 22.10.2019), в яких він просить суд відмовити в задоволенні заяви, посилаючись зокрема на те, що на момент проведення зборів, як зазначено у протоколі №1/2012 від 27.04.2012, у ВАТ "Лозівське АТП-16309" не було законного права на відчуження майна.

Розгляд заяви неодноразово відкладався.

Судове засідання з розгляду заяви призначено на 04.02.2020.

В судовому засіданні 04.02.2020 після заслуховування пояснень представників сторін та учасників провадження у справі суд дійшов висновку оголосити про перерву в судовому засіданні до 18.02.2020.

В судовому засіданні 18.02.2020 представник заявника підтримав вимоги заяви, ліквідатор заперечував проти її задоволення.

Розглянувши матеріали заяви та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до поданої заяви, заявник вказує на те, що між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309" від 30.03.2014 укладена угода про припинення зобов`язань передачею відступного № 2 та договір купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31.03.2014.

Заявник вказує, що боржник ухиляється від визнання цієї угоди та договору купівлі-продажу та не визнає факт їх укладення. Банкрут ігнорує той факт, що зобов`язання, які виникли з договору № 2-а поворотної фінансової допомоги (позики) від 14.02.2003 та договору оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004 заявником виконані в повному обсязі.

Заявник стверджує, що ним за цими договорами на рахунки банкрута перераховані реальні грошові суми, які не були повернуті, а майно, яке за домовленістю сторін передано в рахунок погашення заборгованості не переоформлено на заявника з вини банкрута. Заявник вважає себе дійсним власником майна.

Так, заявник посилається на наступне: 14.02.2003 між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське автотранспорте підприємство" 16309" укладено договір "Про співпрацю взаємовідносин" № 1/2. В рамках цієї угоди сторони підписали договір № 2-а поворотної фінансової допомоги (позики) від 14.02.2003, договір оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004, відповідно до якого заявник зобов`язався надати боржнику грошову допомогу - безвідсоткову грошову позику. Заявник вказує, що ним виконані зобов`язання за договором та надано боржнику фінансову допомогу.

В наступному сторони домовились про припинення зобов`язань за договором про надання фінансової допомоги шляхом укладення угоди про припинення зобов`язань передачею відступного № 2 від 30.03.2014. Зазначена угода укладена в простій письмовій формі.

Відповідно до п. 8.4 угоди про припинення зобов`язань передачею відступного № 2 від 30.03.2014 у разі неможливості реєстрації та оформлення прав власності кредитора на майно, яке передається йому відповідно до угоди з причин, що не залежать від сторін, сторони в розумний термін переглянуть свої взаємні зобов`язання.

Заявник вказує, що були наявні перешкоди у нотаріальному посвідченні угоди про припинення зобов`язань шляхом передачі відступного № 2 від 30.03.2014 з боку банкрута. За твердженням заявника зазначені перешкоди з боку боржника полягали в тому, що останнім не приведено у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" статуту та внутрішніх положень ВАТ "Лозівське АТП-16309".

З урахуванням наявності перешкод у нотаріальному посвідченні угоди про передачу відступного, сторони дійшли згоди оформити перехід права власності на майно договором купівлі - продажу, який, як вважає заявник, базується на договорі фінансового лізингу № 12-а від 15.01.2004, який передбачав право викупу предмета лізингу майна ВАТ "Лозівське автотранспорте підприємство 16309". Фактична передача майна оформлена актами приймання передачі від 31.03.2014, які визначені сторонами як угоди № 1 та № 2 до договору купівлі продажу № 4 від 31.03.2014.

Заявник вказує на те, що оскільки сторонами не дотримано нотаріальної форми договорів, то це має наслідком те, що він не має змоги належним чином провести їх державну реєстрацію. З посиланням на ч. 2 статті 215 ЦК України заявник просить суд : визнати дійсною угоду про припинення зобов`язань передачею відступного № 2 від 30.03.2014, укладену між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП-16309" та визнати дійсним договір купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31.03.2014, укладений між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309".

Судом встановлено, що у квітні 2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Лозівське АТП- 16309" про визнання права власності на: нежитлові будівлі літ. "А-2", загальною площею 1073,8 кв.м., літ. "Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м., літ. Д", загальною площею 23,5 кв.м., 2 СК-26, огорожу - 650 п.м., асфальтовану відкриту стоянку на 150 авто, площею 6400 кв.м., зовнішнє освітлення ЛЕП-10КВТ, мережі водопостачання та каналізації, газопровід внутрішній, розташовані за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Польова, 1, а також на: на рухоме майно - транспортні засоби: ПАЗ 3205 (1991 рік випуску, державний номер НОМЕР_1 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_2 , дата реєстрації 14.05.2008 року), IKARUS 250 (1986 рік випуску, державний номер НОМЕР_3 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_4 , дата реєстрації 07.07.2007 року), DAIMLER-BENZ 0303 (1977 рік випуску, державний номер НОМЕР_5 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_6 , дата реєстрації 09.06.2007 року); DAIMLER-BENZ (1987 рік випуску, державний номер НОМЕР_7 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_8 , дата реєстрації 12.06.2002 року); IKARUS 256 (1988 рік випуску, державний номер НОМЕР_9 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_10 , дата реєстрації 21.08.1997 року), КРАЗ 256 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_11 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_12 , дата реєстрації 09.04.1993 року), ГАЗ 3307 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_13 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_14 , дата реєстрації 12.01.1995р.).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.06.2015 у справі № 922/2473/15 позов задоволено повністю. Визнано за ТОВ "Лозівський автопарк" право власності на нежитлові будівлі літ. "А-2", загальною площею 1073,8 кв.м., літ. "Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м., літ. Д", загальною площею 23,5 кв.м., 2 СК-26, огорожу - 650 п.м., асфальтовану відкриту стоянку на 150 авто, площею 6400 кв.м., зовнішнє освітлення ЛЕП-10КВТ, мережі водопостачання та каналізації, газопровід внутрішній, розташовані за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Польова, 1 та на рухоме майно - транспортні засоби: ПАЗ 3205 (1991 рік випуску, державний номер НОМЕР_1 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_2 , дата реєстрації 14.05.2008 року), IKARUS 250 (1986 рік випуску, державний номер НОМЕР_3 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_4 , дата реєстрації 07.07.2007 року), DAIMLER-BENZ 0303 (1977 рік випуску, державний номер НОМЕР_5 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_6 , дата реєстрації 09.06.2007 року); DAIMLER-BENZ (1987 рік випуску, державний номер НОМЕР_7 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_8 , дата реєстрації 12.06.2002 року); IKARUS 256 (1988 рік випуску, державний номер НОМЕР_9 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_10 , дата реєстрації 21.08.1997 року), КРАЗ 256 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_11 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_12 , дата реєстрації 09.04.1993 року), ГАЗ 3307 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_13 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_14 , дата реєстрації 12.01.1995).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року рішення місцевого господарського суду від 30.06.2015 у справі № 922/2473/15 залишено без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2015 касаційні скарги ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Лозівське автотранспортне підприємство 16309" та Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. та рішення Господарського суду Харківської області від 30.06.2015 у справі № 922/2473/15 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

В порядку нового розгляду, рішенням Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі № 922/2473/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 рішення Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 залишено без змін.

Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 та рішення Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 не оскаржені у встановленому законом порядку та набрали законної сили.

В межах розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що зазначені договори є недійсними, а, отже, не створюють юридичних наслідків.

Тобто, як вбачається та встановлено вище під час розгляду справи № 922/2473/15 за участю тих самих сторін судами першої та апеляційної інстанції були досліджені обставини, на які заявник посилається в обґрунтування заяви вх. 896 від 14.01.2019, поданої в межах справи № 922/4571/14 про банкрутство.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання заявника на те, що саме висновок суду по справі № 922/2473/15 про недійсність угод стало підставою для звернення його із заявою в межах справи про банкрутство суд розцінює як намагання заявника здійснити переоцінку обставинам та доказам, які вже досліджені та оцінені судами як першої так і апеляційної інстанції, рішення за якими набрали законної сили.

Крім того, господарський суд зауважує на тому, що відповідно до наявних у справи документів під час укладенні угоди про припинення зобов`язання передачею відступного № 2 від 30.03.2014 та договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31.03.2014 предметом яких була передача права власності на спірне майно боржника, все майна ВАТ "Лозівське АТП -16309" як рухоме так і нерухоме знаходилось під арештом і забороною його відчуження. Наведені обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 45360208 від 13.10.2014 та листом № 1166/08-29 від 29.01.2016.

Господарським судом досліджені доводи заявника про те, що ТОВ "Лозівський автопарк" став набувачем майна за спірними договорами, які він просить визнати дійсними, на підставі договору оперативного лізингу 12-а від 15.01.2004.

Так, відповідно до ч. 2 статті 292 ГК України залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий лізинг віднесений до групи фінансових послуг.

Фінансові послуги, надання яких передбачається іншими законами, підлягають включенню до визначеного частиною першою цієї статті. Надання фінансових послуг, не включених до зазначеного переліку забороняється.

Статтею 7 зазначеного Закону передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Статтею 5 Закону встановлено, що можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами визначаються законами та нормативно правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

Таким нормативно правовим актом є Положення про надання окремих фінансових послуг юридичним особам - суб`єктам господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, затверджене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 22.01.2004 № 21.

Згідно з п. 2.1 цього положення "Юридична особа має можливість надавати послугу з фінансового лізингу, якщо у предметі діяльності, визначеному установчими документами (засновницькими), передбачено здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу та враховано вимоги законодавства щодо можливості суміщення фінансових послуг, а також за наявності :

1) внутрішніх правил з надання послуги з фінансового лізингу, затверджених уповноваженим органом юридичної особи, згідно установчих документів;

2) кваліфікованих працівників, які безпосередньо здійснюють діяльність з фінансового лізингу (укладання, супроводження та виконання відповідних договорів), які мають вищу освіту за фінансовим, економічним або юридичним напрямами, та не мають непогашеної або незнятої судимості за корисливі злочини;

3) довідки про взяття на облік юридичної особи (далі - Довідка), виданої Держфінпослуг та/або Нацкомфінпослуг (додаток 1);

4) керівників (засновників), які не мають непогашеної або незнятої судимості за корисливі злочини;

5) документа, що підтверджує право власності або користування приміщенням за місцезнаходженням юридичної особи.

Відповідно до приписів ч. 3 статті 91 ЦК України юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

Однак, як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи документами ВАТ "Лозівське АТП 16309" не входило до переліку установ, які мали право надавати фінансові послуги, зокрема фінансовий лізинг. Тобто, матеріали справи не містять доказів, що ВАТ "Лозівське АТП 16309" мало право та можливість надавати послуги з фінансового лізингу. Тому, посилання заявника як на правомірну підставу набуття у власність майна за спірними договорами та договір лізингу суд вважає безпідставними.

Крім іншого, господарський суд звертає увагу на те, що заявник вказує на те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від нотаріального посвідчення договору, тому на думку заявника суд може визнати дійсним такий правочин.

Однак, відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Натомість, як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна, який заявник просить визнати дійсним, він не містить такої істотної умови як розмір та кадастровий номер земельної ділянки, на якій розміщено нерухоме майно.

Суд також відхиляє як таке, що спростовується матеріалами справи посилання заявника на те, що на його думку ухилення боржника від нотаріального посвідчення договору підтверджується тим, що боржник не приводить у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" засновницьких та установчих документів товариства. Так, відповідно до змісту протоколу № 1/2014 від 30.04.2014 по питанню порядку денного № 6, який стосувався визначення типу акціонерного товариства та зміни його найменування було заслухано голову правління та одностайно прийнято рішення не змінювати тип акціонерного товариства та найменування у зв`язку з його ліквідацією.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" про визнання дійсними угоди про припинення зобов`язання передачею відступного №2 від 30.03.2014, укладену між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309" та договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна №4 від 31.03.2014 укладений між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309".

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, судовий збір, сплачений заявником за звернення з такою заявою, покладається на заявника відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 2, 3, 5, 129, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк " (вх. 896 від 14.01.2019) повністю.

Ухвала господарського суду набирає законної сили після її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено в строки та в порядку, передбаченому статтями 254-258 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.02.2020.

Суддя Усатий В.О.