ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

24.02.2020 Справа № 920/56/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Резніченко О.Ю., розглянув матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Лан-СК про забезпечення позову № 12/02 від 20.02.2020 по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Лан-СК

до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

про визнання поновленим договору та укладеною додаткової угоди.

Суть питання, що вирішується ухвалою суду.

Позивач 21.01.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати поновленим договір оренди землі, який укладений між сторонами, що зареєстрований 16.01.2008 у Тростянецькому районному відділенні Сумської регіональної філії Центру ДЗК України за № 05, площею 133,26 га земель державної власності (землі запасу та резервного фонду) на території Дернівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, у зв`язку з чим вважати укладеною додаткову угоду в редакції, яка запропонована позивачем у позовній заяві.

Ухвалою суду від 04.02.2020 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

20.02.2020 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо розпорядження земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Дернівської сільської ради Тростянецького району Сумської області з кадастровими номерами: :00:001:1208 29,7001 га; :00:001:1207 9,4441 га; :00:001:1206 4,1908 га; :00:001:1205 2,7653 га; :00:001:1209 57,2730 га; :00:001:1210 12,7895 га; :00:001:1204 17,1005 га.

Позивач обґрунтовує заяву тим, що у зв`язку з тим, що строк дії договору оренди землі від 16.01.2018 за № 05 закінчився, земельні ділянки, які є предметом спору, стали вільними. Як стало відомо позивачу, відповідач надає накази з дозволами на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам, при цьому ці ділянки роздаються за рахунок тих, які є предметом спору. Позивачем надано накази з викопіюванням до них. Отже, відповідач вживає заходів щодо розпорядження земельними ділянками, які є предметом спору.

Суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких суд дійшов вищезазначеного висновку. Законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно з ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З урахуванням загальних вимог, які передбачені статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим для заявника є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Вищезазначена правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 по справі № 183/5864/17.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою. У ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відповідачем вчиняти дії стосовно саме спірної земельної ділянки.

Позивач у позовній заяві зазначає, що предметом спору є земельні ділянки загальною площею 133,26 га земель державної власності на території Дернівської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Проте в позовній заяві позивач не зазначає кадастрових номерів спірних земельних ділянок.

Тому, суд не приймає, як доказ розпорядження відповідачем спірними земельними ділянками наказ від 24.01.2020 № 18-3593/16-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» та наказ від 22.01.2020 № 18-3560/16-20-СГ «Про надання дозволу на про розроблення проекту землеустрою», оскільки позивачем не доведено, що зазначені земельні ділянки, щодо яких відповідачем прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, співпадають із предметом даного позову.

Тому посилання позивача на те, що відповідач у будь-який момент може прийняти рішення про розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом спору, не є фактом, який підтверджує побоювання реального невиконання у майбутньому рішення суду відповідачем.

Отже, враховуючи, що заява позивачем не обгрунтована, то суд відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Лан-СК про забезпечення позову № 12/02 від 20.02.2020 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала підписана суддею 24.02.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко