ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року Справа № 923/934/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. за участі секретаря Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Херсонського міського центру зайнятості, ідентифікаційний код 35219574, вул. Стрітенська, 7-а, м. Херсон,

до Міського комунального підприємства "Херсонелектротранс", ідентифікаційний код 03328635, вул. Залаегерсег, 12, м. Херсон,

про стягнення безпідставно виплачених коштів,

за участю представників сторін:

від позивача: Селезньова А.І., довіреність № 2120/06/2/20 від 02.01.2020,

від відповідача: адвокат Верещака О.М., ордер серія ХС № 118085 виданий 03.02.2020,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 03.10.2017 порушено провадження у справі за позовною заявою Херсонського міського центру зайнятості про стягнення з міського комунального підприємства "Херсонелектротранс" коштів у розмірі 29 044 грн. 07 коп.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.11.2017 провадження у справі зупинено до розгляду справи №766/9852/16-ц.

Представником Херсонського міського центру зайнятості 23.12.2019 подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі, клопотання мотивовано тим, що постановою Верховного Суду від 06.12.2019 по справі 766/9852/16-ц рішення Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвалою від 24.12.2019 суд поновив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначив перше судове засідання на 23 січня 2020 року, запропонував відповідачу, відповідно до ст. ст. 251, 252 ГПК України, негайно але не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали надати суду: відзив на позовну заяву з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, докази надіслання позивачу копії відзиву до 14.01.2020, запропонував Позивачу, відповідно до ст. ст. 251, 252 ГПК України, не пізніше 21.01.2020 надати суду відповідь на відзив та докази надіслання Відповідачу відповіді на відзив та доданих до них документів.

Судове засідання призначене на 23.01.2020 не відбулося.

Наступне судове засідання призначено на 06.02.2020 року, в якому оголошено перерву до 19.02.2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав, визначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти вимог заперечував, вважаючи, що відповідач не має обов`язку сплачувати позивачеві заявлену суму коштів, оскільки такої вимоги не міститься у чинному законодавстві, окрім того, вважає, що у справі відсутні докази сплати позивачем заявленої суми коштів, тому немає підстав їх відшкодовувати. При цьому, представник відповідача заявив, що фактичні обставини, на які вказує позивач як на підставу звернення з цим позовом дійсно мали місце.

І. Стислий виклад позиції позивача.

До Херсонського міського центру зайнятості 02.09.2016 за сприянням у працевлаштуванні звернулася гр. ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), якій з 02.09.2016 наказом від 07.09.2016 р. № НТ160907, на підставі її особистої заяви від 02.09.2016 про надання статусу безробітного, надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 09.09.2016 згідно наказу від 27.12.2016 №НТ161118

Громадянкою ОСОБА_1 29.05.2017 надано до центру зайнятості наказ Міського комунального підприємства «Херсонелектротранс» від 26.05.2017 №138-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ». Наказ прийнятий на виконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 по справі №766/9852/16-ц.

Наказом центру зайнятості від 29.05.2017 № НТ170529 були прийняті рішення припинити виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 та припинити реєстрацію безробітного у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

У період перебування на обліку в центрі зайнятості гр. ОСОБА_1 отримала матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в розмірі 29044,07 грн. (двадцять дев`ять тисяч сорок чотири гривні сім копійок) за період з 09.09.2016 року по 23.05.2017 року.

Статтею 7 Закону № 1533 передбачені види забезпечення та соціальні послуги, до яких зокрема відноситься допомога по безробіттю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 5067 безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону № 5067 статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону №1533 виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. №198, Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі це - відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.

Питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993р. №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним. Так, поновлення на попередній роботі відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яка відповідно до цього рішення, визнається недійсною.

Таким чином, працівники звільненні без законних підстав та поновленні на роботі за рішенням суду фактично відносяться до категорії зайнятого населення, що дає право центру зайнятості звернутися до суду на підставі ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та ч.4 ст.35 Закону 1533, а саме, із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, позивач стверджує, що загальна сума боргу, що підлягає поверненню з боку (за рахунок) Відповідача становить 29 044,07 грн.

Листом-претензією від 21.06.2017 №06-24/1660 направлений рекомендованою кореспонденцією, запропоновано добровільно повернути кошти Херсонському міському центру зайнятості протягом п`ятнадцяти календарних днів від дня отримання поштового відправлення. Представником юридичної особи лист був отриманий 26.06.2017 р., про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Станом на день подачі позову Херсонському міському центру зайнятості грошові кошти в сумі 29 044,07 грн. Відповідачем добровільно не повернуті.

ІІ. Стислий виклад позиції відповідачв.

У своєму відзиві наданому до суду 19.10.2017 відповідач не заперечуючи проти позову, просив суд зупинити провадження до розгляду поданої ним касаційної скарги по справі № 766/9852/16-ц, яким скасоване рішення суду першої інстанції, яке господарський суд задовольнив, провадження у справі зупинив.

Після поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що постановою Верховного Суду від 06.12.2019 по справі 766/9852/16-ц рішення Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 залишено без змін, відповідач відзиву до суду не надав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог заперечував, вважаючи, що відповідач не має обов`язку сплачувати позивачеві заявлену суму коштів, оскільки такої вимоги не міститься у чинному законодавстві, окрім того, вважає, що у справі відсутні докази сплати позивачем заявленої суми коштів, тому немає підстав їх відшкодовувати. При цьому, представник відповідача заявив, що фактичні обставини, на які вказує позивач як на підставу звернення з цим позовом дійсно мали місце.

ІІІ. Мотивувальна частина рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

02.09.2016 гр. ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського центру зайнятості з особистою заявою про надання статусу безробітного, на підставі якої їй було надано статус безробітного.

Громадянка ОСОБА_1 перебувала на обліку в Центрі зайнятості у період з 02.09.2016 по 23.05.2017, в який центром зайнятості було прийнято наступні рішення(а.с.13):

- надано статус безробітного з 09.09.2016;

- призначено допомогу по безробіттю та розпочати виплату допомоги по безробіттю з 09.09.2016;

- припинено виплату допомоги по безробіттю з 23.05.2017 та припинено реєстрацію з 29.05.2017.

За період перебування на обліку в центрі зайнятості за період з 09.09.2016 по 23.05.2017 гр. ОСОБА_1 отримала 29 044,07 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується довідкою позивача (а.с. 16-17).

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 по справі № 766/9852/16-ц апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Херсоснького міського суду Херсоснької області від 08.02.2017 скасовано та ухвалено нове рішення, яким поновлено гр. ОСОБА_1 на посаді начальника служби організації руху та збору доходів МКП "Херсонелектротранс", стягнуто з МКП "Херсонелектротранс" на користь гр. ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 34375,68 грн та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Міським комунальним підприємством «Херсонелектротранс» на виконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 по справі №766/9852/16-ц видано наказ від 26.05.2017 № 138-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ».

Постановою Верховного Суду від 06.12.2019 р. по справі 766/9852/16-ц рішення Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 р. залишено без змін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

При цьому, ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду (ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Отже, нормами чинного законодавства, зокрема, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

За таких обставин, оскільки рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 по справі № 766/9852/16-ц визнано, що власник в порушення вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнив гр. ОСОБА_1 не запропонувавши їй іншу вакантну посаду, що стало підставою для втрати заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю, позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, ключовою ознакою роботодавця в правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, в тому числі на випадок безробіття, є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами та виплата ним грошового забезпечення.

Варто зауважити, що саме з відповідача рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 по справі № 766/9852/16-ц стягнуто на користь гр. ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Матеріалами справи підтверджується, що саме відповідач є роботодавцем по відношенню до громадянки ОСОБА_1 в розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а тому саме на нього покладено обов`язок відшкодувати суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Тобто, на безробітного покладено обов`язок повідомляти центри зайнятості лише про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення.

Пред`явлення гр. ОСОБА_1 позову до суду про поновлення її на роботі не позбавляє останню права на отримання допомоги по безробіттю до її поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати вартість фактично здійснених соціальних виплат на підставі частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

В силу пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Так, згідно з абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

З наведеного пункту вбачається, що саме оплата за час вимушеного прогулу зменшується, в тому числі, на отриману допомогу по безробіттю, а не навпаки.

Частина 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", покладена в основу даного позову, також не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у справі №914/1875/17 від 09.07.2018; №914/2087/17 від 12.06.2018.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не наведено норм законодавства та не доведено обставин, які звільняли би його від обов`язку сплачувати позивачеві заявлену суму коштів.

Наявними у справі матеріалами підтверджено суму коштів, які позивачем сплачено застрахованій особі в сумі позову.

При цьому суд враховує, що фактичні обставини, на які вказує позивач як на підставу звернення з цим позовом, не заперечуються відповідачем.

ІV. Розподіл судових витрат:

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги Херсонського міського центру зайнятості, ідентифікаційний код 35219574, вул. Стрітенська, 7-а, м. Херсон, до відповідача Міського комунального підприємства "Херсонелектротранс", ідентифікаційний код 03328635, вул. Залаегерсег, 12, м. Херсон, про стягнення 29 044,07 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з боржника Міського комунального підприємства "Херсонелектротранс", ідентифікаційний код 03328635, вул. Залаегерсег, 12, м. Херсон на користь стягувача Херсонського міського центру зайнятості, ідентифікаційний код 35219574, вул. Стрітенська, 7-а, м. Херсон, суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 29 044,07 грн. (двадцять дев`ять тисяч сорок чотири гривні 07 копійок)

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з боржника Міського комунального підприємства "Херсонелектротранс", ідентифікаційний код 03328635, вул. Залаегерсег, 12, м. Херсон в доход Державного бюджету України (р/р UA0026001, Одержувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, назва банку: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2020 року.

Суддя П.Д. Пригуза