СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" лютого 2020 р. Справа № Б-50/24-09

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Мартюхіної Н.О., судді Геза Т.Д., судді Плахова О.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Харків (вх. № 588 Х/2)

на ухвалу Господарського суду Харківської області області від 01.02.2016 (головуючий суддя Казарцева В.В., суддя Суслова В.В., суддя Швидкін А.О.)

у справі № Б-50/24-09

за заявою кредитора: Фізичної особи-підприємця Бельмас Юлії Олегівни, м. Харків

до боржника: Державного підприємства "Торговий дім Облагрохімія", м. Харків

про: банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/24-09 задоволено заяву заступника прокурора Харківської області (вих. №05/2-2422вих15 від 27.08.2015);

Витребувано з чужого незаконного володіння від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нерухоме майно на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі ДП "ТД "Облагрохімія", а саме: підвал № VI, VIa, VIб, VIв, VIг, VIд, VIІ, VIІІ, ІХ заг. площею 298,2 кв.м, цокольного поверху № ІV, № 3, 4, 1/2 ч № 1, 1/2 ч № 2 заг. пл. 96,0 кв. м, 1-го поверху №№ 1, 2, 64/100 ч № 5 заг. пл. 103,3 кв.м, 4-го поверху № 1, 1а, 2, 3, І, 6-:-9, 9а, 10-:-12, 12а, 12б, 13, 13а, 14, 15, 15а, 16-:-21, 23, ІІ, 24-:-30 заг. пл. 527,1 кв. м, 5-го поверху № 7, 9, 10, 10а, 11, 11а, 14, 14а, 15, 16, 38/100 ч № 22, 1/2 ч. № 23-:-28 заг. пл. 152,7 кв.м, технічного поверху № І, ІІ, V заг. пл. 540,1 кв. м, усього загальною площею 1717,4 кв.м в літ. "А-7", розташованих у м. Харкові по вул. Космічній, буд. 21-А;

Визнано право власності за Міністерством аграрної політики та продовольства України на наступне нерухоме майно: підвалу № VI, VIa, VIб, VIв, VIг, VIд, VIІ, VIІІ, ІХ заг. площею 298,2 кв.м, цокольного поверху № ІV, № 3, 4, 1/2 ч № 1, 1/2 ч № 2 заг. пл. 96,0 кв. м, 1-го поверху №№ 1, 2, 64/100 ч № 5 заг. пл. 103,3 кв. м, 4-го поверху № 1, 1а, 2, 3, І, 6-:-9, 9а, 10-:-12, 12а, 12б, 13, 13а, 14, 15, 15а, 16-:-21, 23, ІІ, 24-:-30 заг. пл. 527,1 кв. м, 5-го поверху № 7, 9, 10, 10а, 11, 11а, 14, 14а, 15, 16, 38/100 ч № 22, 1/2 ч. № 23-:-28 заг. пл. 152,7 кв.м., технічного поверху № І, ІІ, V заг. пл. 540,1 кв. м, усього загальною площею 1717,4 кв.м в літ. "А-7", розташованих у м. Харкові по вул . Космічній, буд. 21-А .

Не погодившись з постановленою ухвалою, до Східного апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/24-09 в частині витребування нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1, 2, 64/100 частини приміщення №5 загальною площею 103,3 кв.м., технічного поверху № І, ІІ, V загальною площею 540,1 кв.м., в літ., в літ. "А-7", підвалу № VI, VIa, VIб, VIв, VIг, VIд, VIІ, VIІІ, ІХ заг. площею 298,2 кв.м., 5-го поверху № 7, 9, 10, 10а, 11, 11а, 14, 14а, 15, 16, 38/100 ч № 22, 1/2 ч. №23-:-28 заг. пл. 152,7 кв.м., в літ. "А-7", розташованих по вул. Космічній, буд. 21-А в м. Харкові .

Водночас, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не отримував ухвал суду, не був повідомлений про розгляд справи та факт прийняття рішення місцевим судом, яке безпосередньо стосується його інтересів, у зв`язку з чим апелянт вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та просить поновити цей строк.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу та додані до неї документи, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.

У квітні 2016 ОСОБА_2 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/54-09, в якій просив скасувати оскаржуваний судовий акт та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви прокурора про витребування з чужого незаконного володіння майна від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі ДП "Торговий дім "Облагрохімія".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/54-09 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/24-09 залишено без змін.

Таким чином, судом досліджено та встановлено, що у даному випадку ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на судове рішення, яке вже було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку, за наслідком такого перегляду судовий акт залишено без змін.

В силу ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 (надалі - Конвенція) кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

За вимогами ст.ст. 8, 129 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Цим принципом керується суддя, здійснюючи правосуддя. До основних засад судочинства також віднесено: розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; обов`язковість судового рішення.

Водночас відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Мушта проти України", "Мельник проти України"), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії").

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" звернув увагу, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

З викладеного вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 261 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, зокрема, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

При цьому за ч. 2 зазначеної статті незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Господарський процесуальний кодекс України (в редакції, чинній після 15.12.2017) в ч. 1 ст. 254 надає право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, зокрема, особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. Статтею 272 зазначеного Кодексу передбачений порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Господарський процесуальний кодекс України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) у ст. 91 також надавав право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду особам, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Водночас зазначений Кодекс не передбачав здійснення повторного апеляційного перегляду судових рішень, які вже були переглянуті в апеляційному та касаційному порядку, в тому числі й за скаргою особи, що не брала участі у справі, навіть якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки. Адже відповідно до визначених ст. 101 зазначеного Кодексу меж перегляду справи в апеляційній інстанції було передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, не зв`язаний доводами апеляційної скарги, перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до пп. 13 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Водночас зазначений розділ ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) не передбачає повторного апеляційного перегляду судових рішень, які були переглянуті в апеляційному порядку за правилами ГПК України (в редакції, яка була чинною до 15.12.2017).

З огляду на викладене здійснення повторного перегляду судового рішення, яке вже було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку відповідно до положень ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) та набрало законної сили, є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів. А здійснення перегляду зазначеного рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.04.2019 у справі №922/765/15 і від 17.09.2019 у справі №20/5007/101/11.

Отже, оскільки оскаржувана у даному випадку ухвала Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 була переглянута в апеляційному порядку до 15.12.2017, залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 і набрала законної сили, вона не підлягає апеляційному оскарженню.

Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначено ст. 261 ГПК України, згідно з п. 1 ч. 1 якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/24-09 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 261ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/24-09.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі №Б-50/24-09 та додані до неї матеріали повернути (надіслати) скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Додаток на адресу скаржника: апеляційна скарга б/н від 11.02.2020 та додані до неї документи на 16 арк.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя О.В. Плахов