ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/444/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Сатурн" від 16.02.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пасечника Романа Вікторовича заборгованості за договором оренди нежилих приміщень та майна № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 на суму 45046,53 грн

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 Приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Сатурн" подало до Господарського суду Київської області заяву від 16.02.2020 до боржника (Фізичної особи-підприємця Пасечника Романа Вікторовича) про видачу судового наказу.

Дослідивши подану Приватним акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Сатурн" заяву на предмет відповідності її приписам ст. ст. 147, 148, 150 ГПК України, господарський суд встановив, що наявні підстави для відмови заявнику у видачі судового наказу з огляду на таке.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 148 ГПК України унормовано, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 147 ГПК України встановлено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст. 76 78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен дослідити всі докази, яким заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги, та перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Сатурн" ґрунтуються на укладеному між ним та Фізичною особою-підприємцем Пасечником Романом Вікторовичем письмовому договорі оренди нежилих приміщень та майна № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018.

Оскільки боржник неналежним чином виконав умови вищевказаного договору, заявник скористався правом звернення до суду із заявою про видачу наказу на стягнення з боржника 45046,53 грн основного боргу.

В підтвердження обов`язку боржника по сплаті коштів за оренду приміщень, останній подав до суду в якості доказів копію договору оренди нежилих приміщень та майна № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018, копію додатку № 1 до договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 "Акт приймання-передачі приміщень та майна" від 24.09.2018, копію додатку № 2 до договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 "Схема (наданих в оренду приміщень)", копію додатку № 3 до договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 "Додаткова угода № 1 (про сплату за утримання та обслуговування орендованих площ)" від 20.09.2018, акт звіряння розрахунків станом на 27.11.2019 та довідку по взаєморозрахунках з ФОП Пасечник Р.В. за договором № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018, складену за період з 20.09.2018 по 27.11.2019.

Оглянувши подані на розгляд суду документи, суд встановив, що за умовами п. п. 2.1, 2.3, 2.3.3 договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 передбачено, що за користування орендованими площами (приміщеннями), майном та обладнанням орендар щомісячно перераховує на рахунок орендодавця орендні платежі шляхом та в терміни, передбачені цим договором, та у розмірі згідно п. 2.3.1 цього договору або в розмірі, що обумовлений в наступних протоколах погодження договірної ціни, які також являються невід`ємними частинами цього договору, та додаткової угоди № 1 (додаток № 3) до цього договору.

До складу орендних платежів відносяться: а) орендна плата; б) плата за утримання та обслуговування приміщень (в т. ч. приміщень загального користування) платежі орендаря для відшкодування витрат орендодавця на утримання та обслуговування орендованого майна, у тому числі відповідної частини комунальних та експлуатаційних витрат орендодавця.

Оплата орендної плати проводиться в два етапи: - аванс за поточний місяць (в розмірі 75% розміру орендних платежів, нарахованих за попередній місяць згідно п. п. 2.3.1 2.3.4 даного договору) сплачується до 15-го числа поточного місяця згідно виставленого рахунку; - розрахунок вартості наданих послуг та оренди, протокол договірної ціни та акт виконаних робіт на надані послуги надаються згідно п. 2.3.3 даного договору оренди; - на підставі цих документів проводиться остаточний розрахунок між сторонами, остаточний розрахунок за попередній місяць проводиться одночасно зі сплатою авансу за поточний місяць.

Протокол погодження договірної ціни (для оренди приміщень, площ) містить відомості про загальний розмір орендної плати. З урахуванням умов цього договору та додатків до нього, протокол погодження договірної ціни підписується сторонами на кожний календарний місяць на протязі п`яти робочих днів наступного місяця. В зв`язку з тим, що ряд платежів носить змінний за кількісними характеристиками характер і якщо в протоколі не проводилась індексація ціни згідно умов договору, протокол договірної ціни діє тільки на вказаний місяць.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що з метою підтвердження правомірності нарахованих заявником у розрахунку боргу платежів за оренду приміщень, до заяви про видачу судового наказу заявник мав подати до суду в якості додатків, серед іншого, рахунок, протокол договірної ціни та акт виконаних робіт на надані послуги, передбачені умовами договору, однак жоден із цих документів не був наданий заявником до суду в обґрунтування заявлених до боржника грошових вимог.

Водночас, суд вказує, що оскільки заявник стверджує, що боржник лише частково здійснював оплати в рахунок погашення боргу за оренду приміщень, він зобов`язаний був подати до суду банківські виписки чи інші документи в підтвердження факту проведених оплат на виконання умов договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018.

Також суд зазначає, що не приймає як належний, допустимий та достовірний доказ підтвердження суми заборгованості боржника за умовами договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 наданий заявником до суду акт звіряння розрахунків станом на 27.11.2019, оскільки він не містить підпису представника боржника, отже не підтверджує факт звіряння бухгалтеріями підприємств бухгалтерського обліку операцій, що відбулися по договору № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018.

Що стосується довідки по взаєморозрахунках з ФОП Пасечник Р.В. за договором № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018, то суд вказує, що вона є документом, який складений заявником в односторонньому порядку, та не підтверджена первинними документами.

Таким чином, відповідно до поданих в обґрунтування заявлених вимог документів вбачається, що заявником не надано до суду належних доказів, які б підтверджували факт існування заборгованості боржника перед ним у вказаній у заяві про видачу судового наказу до стягнення сумі та на підставі укладеного з боржником письмового договору.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що заявником порушено п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, тобто не подано до суду документи, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, що згідно з п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови заявнику у видачі судового наказу за правилами наказного провадження за вимогою про стягнення з боржника 45046,53 грн боргу, що виник у зв`язку з неналежним виконанням ним умов договору оренди нежилих приміщень та майна № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з приписів ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Сатурн" у задоволенні заяви від 16.02.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пасечника Романа Вікторовича заборгованості за договором оренди нежилих приміщень та майна № 1.174.ОУ18 від 20.09.2018 на суму 45046,53 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 235 ГПК України, та відповідно до ст. 256 ГПК України та пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова