ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" лютого 2020 р. Cправа № 902/1076/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" (вул. Львівська, 19, м. Червоноград, Львівська область, 80100)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (вул. Сосонське шосе, 8, смт Літин, Вінницька область, 22300)

про стягнення 295864,89 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" про стягнення 295864,89 грн.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на укладений з відповідачем Договір поставки №57 від 24.03.2017 (далі - Договір), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" здійснило поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат".

Як стверджує позивач, відповідачем не виконано умови вказаного Договору в частині повної оплати за поставлений товар у передбачений Договором строк, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" 295864,89 грн заборгованості за поставлений товар.

Ухвалою суду від 23.12.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1076/19 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2020.

У судове засідання 23.01.2020 з`явився представник позивача, відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався. Останній про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ухвалою суду, яка направлялася рекомендованою поштовою кореспонденцією.

За результатами проведеного судового засідання 23.01.2020 суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.02.2020, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Ухвалою суду від 04.02.2020 учасників справи повідомлено про призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 20.02.2020, у зв`язку з перебуванням судді Тварковського А.А. 13.02.2020 у відпустці.

У судове засідання 20.02.2020 представники сторін не з`явилися. Останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення відповідної ухвали суду, які наявні у матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Разом з тим відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (Покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 57 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця м`ясопродукцію (Товар), а Покупець зобов`язався прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору одиниця виміру кількості товару встановлюється виходячи з його асортименту, найменування та вказується в накладних.

Ціна за одиницю товару є договірною і відображається в накладних, які є невід`ємною частиною договору, (п. 3.1 Договору).

Згідно з пунктом 4.1 Договору розрахунки за даним Договором проводяться в безготівковому порядку шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом: повної попередньої оплати або протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару (п. 4.2. Договору).

Позивач на виконання умов Договору поставив відповідачеві, а останній отримав Товар на суму:

- 342838,74 грн з ПДВ (згідно з видатковою та товарно-транспортною накладною за №РН-0001597 від 30.09.2019);

- 405864,89 грн з ПДВ (згідно з видатковою та товарно-транспортною накладною за №РН-0001669 від 08.10.2019).

Разом з тим, згідно з банківською випискою від 13.12.2019 по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест", відповідачем 10.10.2019 здійснено оплату за поставлений товар у повному обсязі на суму 342838,74 грн з ПДВ згідно з видатковою накладною за №РН-0001597 від 30.09.2019.

Окрім того, як слідує із зазначеної банківської виписки, відповідачем здійснено ряд проплат на рахунок позивача згідно з видатковою накладною за №РН-0001669 від 08.10.2019 на загальну суму 110000 грн з ПДВ. Відтак непогашеним залишається залишок боргу згідно з видатковою накладною за №РН-0001669 від 08.10.2019 на суму 295864,89 грн, який позивачем заявлено до стягнення.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ тощо).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару загальною вартістю 295864,89 грн, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 4437,97 грн підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи, що при зверненні із позовною заявою позивачем надмірно сплачено 0,01 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літинський м`ясокомбінат" (вул. Сосонське шосе, 8, смт Літин, Вінницька область, 22300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" (вул. Львівська, 19, м. Червоноград, Львівська область, 80100, ) 295864,89 грн - боргу за поставлений товар та 4437,97 грн - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 25 лютого 2020 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Львівська, 19, м. Червоноград, Львівська область, 80100;

3 - відповідачу - вул. Сосонське шосе, 8, смт Літин, Вінницька область, 22300.