РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2020Справа № 910/18199/19

За позовомПриватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
доАкціонерного товариства "РВС Банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаПриватне підприємство "Електрофарфор 2000"
простягнення 73362,16 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаБуркова О.М., довіреність №1 від 03.01.2020;
від відповідачаЛесь Ю.І., довіреність №15 від 08.01.2020;
від третьої особине з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "РВС Банк" 73362,16 грн, з яких: 62490,00 грн основного боргу, 7400,98 грн інфляційних втрат та 3471,18 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем зобов`язань за гарантією виконання зобов`язань №4003-17Т від 01.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/18199/19; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; залучено до участі у справі Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановлено строк для подання пояснень третьою особою щодо позову - протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали.

09.01.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, серед іншого зазначивши про те, що Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" в повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором №04-1/2190-17 від 07.08.2017, в забезпечення виконання зобов`язань за яким відповідачем видавалася банківська гарантія №4003-17Г від 01.08.2017.

Крім того як зазначив відповідач, третя особа - постачальник - сплатила позивачу пеню за порушення строків поставки продукції за договором, а отже стягнення позивачем гарантії є безпідставним та спрямоване на отримання Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" додаткової вигоди.

Також, за твердженнями відповідача, позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду з відповідними вимогами, оскільки останній дізнався про порушення своїх прав починаючи з 01.12.2017 (наступний день після встановленого строку поставки товару за договором №04-1/2190-17 від 07.08.2017).

09.01.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

13.01.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача у відзиві на позов заперечив та зазначив, зокрема, що гарантією, як зобов`язанням, що має самостійний (автономний) характер по відношенню до основного зобов`язання покриті всі без виключення вимоги позивача щодо виконання третьою особою своїх зобов`язань за договором №04-1/2190-17 від 07.08.2017, а отже порушення Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" строків поставки продукції є підставою для стягнення суми гарантії. При цьому на думку позивача, одночасне стягнення неустойки та банківської гарантії не суперечить вимогам чинного законодавства.

Щодо тверджень відповідача про сплив строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом, позивач зазначив, що дізнався про відмову у сплаті гарантії згідно листа відповідача вх.№6937/01 від 16.02.2018, а отже строк позовної давності у спірних правовідносинах сплине 16.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 вирішено розгляд справи №910/18199/19 проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.02.2020.

20.01.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній навів обґрунтування проти позовних вимог позивача, які фактично тотожні тим, що викладені відповідачем у відзиві на позов.

04.02.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 20.02.2020.

19.01.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по суті справи.

20.02.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 20.02.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.02.2020 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях по справі.

Представник третьої особи в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про проведення судових засідань третя особа була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні 20.02.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як покупцем, та Приватним підприємством "Електрофарфор 2000", як постачальником, укладено договір поставки №04-1/2190-17 (договір поставки), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю продукцію - по лоту 3 - роз`єднувачі 150 кВ за ціною, з характеристиками (якістю), у порядку та строки, що визначаються у додатку 1 до договору, в інших умовах договору (надалі - продукція), а також надати на свій ризик послуги шеф-монтажу (виконання постачальником організаційно-технічного керівництва під час монтажу продукції у ході її встановлення на об`єкті покупця та нагляду за таким монтажем) за переліком, в обсягах згідно з додатком 1 до договору (надалі - послуги), а покупець зобов`язується здійснити оплату належно поставленої продукції, належно наданої послуги на умовах договору (п.1.1).

Згідно з п.5.1 договору поставки постачальник надає (не пізніше визначеного чинним законодавством України строку) покупцю забезпечення виконання договору у вигляді безумовної і безвідкличної банківської гарантії, оформленої на паперовому носії. Розмір забезпечення виконання договору (розмір банківської гарантії) становить 62940,00 грн.

Умовами п.5.2 договору поставки (з урахуванням додаткової угоди №1 від 04.09.2017) закріплено, що банківська гарантія є чинною від дня її видачі та протягом строку, на який вона видана (строк дії банківської гарантії закінчується через 7 банківських днів після закінчення строку дії договору, в забезпечення якого її видано): 29.01.2018. У разі продовження строку дії договору постачальник зобов`язаний продовжити (в порядку, визначеному згідно з змінами у договорі) строк дії банківської гарантії на строк продовження строку дії договору.

Забезпечення виконання договору (банківська гарантія) не повертається постачальнику у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов`язань, визначених договором (щодо поставки продукції в повному обсязі та без зауважень покупця). У такому випадку покупець направляє банку-гаранту вимогу платежу за банківською гарантією (п.5.5 договору поставки).

Із метою забезпечення виконання Приватним підприємством "Електрофарфор 2000" (принципал, третя особа) зобов`язань за договором поставки, 01.08.2017 Акціонерне товариство "РВС Банк" (гарант, відповідач) надало на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (бенефіціар, позивач) гарантію виконання зобов`язань №4003-17Г, за якою банк безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара (позивача) без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично прийняв на себе зобов`язання заплатити позивачу протягом 10 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги позивача, передбаченою цією гарантією, грошову суму, що не перевищує 62940,00 грн у випадку порушення принципалом зобов`язань за договором.

Ця гарантія набирає чинності з моменту підписання і залишається дійсною до 29.01.2018 та будь-яка вимога стосовно неї повинна бути одержана гарантом у цей період (з урахуванням змін №1 від 14.08.2017 до гарантії).

За змістом п.6.1 договору поставки з урахуванням додаткової угоди №1 від 04.09.2017 та специфікації, що є додатком 1 до договору поставки, постачальник здійснює поставку продукції за адресою Дніпровська ЕС, ПС 330 кВ "Дніпро-Донбас" (Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул.Автодорожна, 3-А) відповідно до додатку 1 до договору, інших умов договору, але не пізніше не пізніше 30.11.2017.

Як слідує з матеріалів справи, 01.12.2017 постачальник - Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" здійснив поставку продукції на загальну суму 1251600,00 грн, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі до договору поставки, підписаним уповноваженими представниками покупця, постачальника та одержувача товару.

У відповідь на претензію позивача від 29.01.2018 №01/3617 Приватне підприємство "Електрофарфор 2000" платіжним дорученням від 15.02.2018 №1004 перерахувало на користь покупця 1251,60 грн штрафних санкцій за прострочення строків постачання продукції за договором поставки №04-1/2190-17 від 07.08.2017.

Внаслідок порушенням постачальником - Приватним підприємство "Електрофарфор 2000" своїх зобов`язань за договором поставки №04-1/2190-17 від 07.08.2017, позивач через Акціонерне товариство "Укрексімбанк" звернувся до відповідача з вимогою від 25.01.2018 № 01/3323 щодо сплати грошової суми за гарантією.

Вказана вимога отримана відповідачем 29.01.2018, тобто у строки, встановлені в гарантії.

Однак відповідач, листом від 13.02.2018 №194/18-50 (вх.№6937/01 від 16.02.2018) у задоволенні вимоги позивача відмовив, грошові кошти за гарантією не сплатив.

Спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за гарантією виконання зобов`язань №4003-17Т від 01.08.2017.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами 1, 2, 3 ст.563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004, відповідно до підпункту 9 п.3 якого гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Згідно з підпунктом 8 п.3 зазначеного Положення гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

За змістом виданої відповідачем гарантії гарант безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити бенефіціару протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара, передбаченою цією гарантією, грошову суму, що не перевищує 62940,00 грн у випадку порушення принципалом зобов`язань за договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 Цивільного кодексу України (ст.663 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Беручи до уваги, що своєчасність поставки товару постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, то пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки товару свідчить про порушенням зобов`язання з поставки товару.

Судом встановлено, що постачальник поставку товару покупцю здійснив несвоєчасно, поставивши товар лише 01.12.2017, замість обумовленого договором поставки строку 30.11.2017, внаслідок чого Приватним підприємство "Електрофарфор 2000" сплачено на вимогу позивача 1251,60 грн штрафних санкцій.

Відтак, оскільки істотними умовами договору поставки є предмет, ціна та строк поставки, то забезпечення відповідачем за банківською гарантією належного виконання умов договору поставки включає в себе, зокрема, здійснення поставки товару у вставлені договором строки.

Відповідач, як гарант за виданою ним банківською гарантією забезпечив саме належне виконання третьою особою зобов`язання з поставки товару за договором, тобто в обсязі, порядку та у строки, встановлені договором поставки, оскільки в гарантії не конкретизовано, яке саме порушення зобов`язання за договором поставки забезпечується.

Таким чином позивач набув права вимоги до відповідача у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання принципалом, а відповідач зобов`язаний був сплатити кошти у разі настання гарантійного випадку - порушення постачальником зобов`язань за договором, зокрема і у разі прострочення поставки товару.

За висновками суду гарантійний випадок за наданою відповідачем гарантією є таким, що настав, оскільки факт порушення принципалом (постачальником) виконання зобов`язання зі своєчасної поставки товару є доведеним та визнаним самим приципалом (постачальником), а у відповідача (гаранта) відповідно до ч.1 ст.563 Цивільного кодексу України за вимогою позивача (бенефіціара) виник обов`язок сплатити останньому грошову суму у розмірі 62940,00 грн відповідно до умов виданої ним гарантії.

Однак, відповідач, як гарант не виконав свого обов`язку з виплати грошової суми у розмірі 62940,00 грн за виданою ним банківською гарантією та в якості підстав для відмови у виплаті послався на те, що зобов`язання з поставки товару було виконано постачальником в повному обсязі, а прострочення поставки є незначним.

Суд зазначає, що виконання принципалом зобов`язання з поставки товару в повному обсязі не спростовує того факту, що таке зобов`язання принципал (постачальник) виконав з порушенням умов договору, а саме: з порушенням строку поставки продукції.

Крім того, ні зміст виданої відповідачем гарантії, ні вимоги чинного законодавства не визначають незначне прострочення виконання зобов`язання (у цій справі - прострочення поставки продукції) підставою для відмови у задоволенні вимоги кредитора та здійснення виплати за гарантією. Зміст гарантії виконання зобов`язань №4003-17Г від 01.08.2017 не містить застережень, які б ставили в залежність виплату банком гарантії від кількості днів прострочення боржником виконання основного зобов`язання.

За змістом гарантії має значення лише сам факт порушення принципалом зобов`язання за договором. При цьому одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов`язання (незалежно від періоду та обсягу простроченого зобов`язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення.

Відповідно до ст.562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Отже, за своєю правовою природою гарантія має автономний (незалежний) характер від основного зобов`язання та відповідно не залежить від обставин припинення основного зобов`язання. У зв`язку з цим виплата гарантом суми, на яку видано гарантію, жодним чином не може зараховуватись в рахунок виконання основного зобов`язання та відповідно впливати на його чинність/припинення. У свою чергу сплата принципалом (постачальником) відповідно до умов договору поставки штрафних санкцій за порушення строків поставки товару не виключає обов`язку гаранта сплатити кредитору грошову суму за гарантією, оскільки сама по собі сплата постачальником штрафних санкцій за договором не усуває факту допущеного порушення зобов`язання та не позбавляє кредитора права на задоволення своїх вимог за рахунок гарантії. Тобто зазначені способи забезпечення виконання зобов`язання (штрафні санкції та гарантія) не є взаємовиключними.

Згідно з частинами 2-4 ст.563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Відповідно до ч.1 ст.565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Як встановлено судом, відповідно до змісту гарантії письмова вимога бенефіціара надсилається через банк бенефіціара, має бути підписана належним чином уповноваженою особою бенефіціара, яка має право першого підпису згідно з карткою із зразками підписів бенефіціара та скріплена печаткою бенефіціара. Справжність підпису на письмовій вимозі бенефіціара має бути підтверджена банком бенефіціара.

Жодних інших умов та документів, які мають бути надані до гарантії зміст гарантії не містить.

З матеріалів справи вбачається, що вимога позивача (кредитора) до гаранта про сплату грошової суми була надіслана ним у визначеному в гарантії порядку (через банк бенефіціара - Акціонерне товариство "Укрексімбанк", який направляв вимогу гаранту), відповідає вимогам, встановлених в гарантії, та була отримана відповідачем 29.01.2018, тобто у строки, встановлені в гарантії, що відповідачем не заперечується.

При цьому відповідь відповідача №194/18-50 від 13.02.2018 про відмову в задоволенні вимог позивача про виплату гарантії була отримана останнім 16.02.2018 за вх.№6937/01, у зв`язку з чим урахуванням положень ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом сплине 16.02.2021, а отже твердження відповідача у відзиві на позов про сплив строку позовної давності є необґрунтованими.

Врахувавши факт настання гарантійного випадку за гарантію №4003-17/Г від 01.08.2017 (порушення виконання принципалом зобов`язання з поставки товару у строк, визначений договором) та невиконання відповідачем (гарантом) обов`язку з виплати грошової суми у розмірі 62940,00 грн за гарантією у встановлені в ній строки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 7400,98 грн інфляційних втрат та 3471,18 грн 3% процентів річних.

За змістом ст.ст.524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати.

Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином у ст.625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з виплати гарантії, то вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є законними та обґрунтованими.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3471,18 грн та інфляційних втрат на суму 7400,98 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "РВС Банк" 73362,16 грн, з яких: 62490,00 грн основного боргу, 7400,98 грн інфляційних втрат та 3471,18 грн 3% річних в повному обсязі.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м.Київ, вул.Введенська, 29/58, ідентифікаційний код 39849797) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227) 62490 (шістдесят дві тисячі чотириста дев`яносто) грн 00 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 3471 (три тисячі сімдесят одна) грн 18 коп., 7400 (сім тисяч чотириста) грн 98 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2020

Суддя Ю.М.Смирнова