ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. Справа№ 911/3513/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Копитової О.С.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від АТ КБ "ПриватБанк": Дорошенко Г.Г. - довіреність № 138 від 22.10.2019

від боржника: ліквідатор Демчан О.І. - посвідчення № 1773 від 02.12.2015

ОСОБА_1 - особисто

від ОСОБА_1 : Коляда С.М. - довіреність №1158 від 20.09.2019

судовий експерт Корінько М.Д. - особисто

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.10.2019 року

у справі № 911/3513/16 (суддя Щоткін О.В.)

за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія-Північ"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у справі №911/3513/16 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Демчана О.І. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про покладення субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ "Нова Лінія-Північ", посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 року апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у справі № 911/3513/16 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

03.12.2019 року, згідно відомостей зазначених на конверті, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року подано платіжне доручення про сплату судового збору у сумі 78 939,72 грн.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у справі №911/3513/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 19.12.2019 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Грека Б.М. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019 для розгляду справи № 911/3513/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М.,судді: Сотніков С.В., Верховець А.А.

Ухвалою суду від 19.12.2019 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 911/3513/16 за апеляційною скаргою АТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року.

Ухвалою суду від 19.12.2019 року розгляд справи відкладено на 30.01.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2020 року для розгляду справи №911/3513/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Верховець А.А.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 911/3513/16 за апеляційною скаргою АТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року.

Іншою ухвалою суду від 30.01.2020 року відкладено розгляд справи на 20.02.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України, викликано в судове засідання судового експерта Корінька М.Д. для надання додаткових роз`яснень щодо поданого ним Висновку експертного дослідження №215-06.19-1005 від 22.07.2019 року, явку якого визнано обов`язковою, а також зобов`язано ОСОБА_1 надати суду письмові пояснення з відповідними доказами на підтвердження походження грошових коштів, наданих ТОВ "Нова Лінія-Північ" у якості тимчасової фінансової допомоги за договорами позики.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2020 року подано письмові пояснення з відповідними документами щодо походження грошових коштів, наданих боржнику у якості тимчасової фінансової допомоги за договорами позики.

В судовому засіданні 20.02.2020 року представниками сторін було поставлено ряд питань судовому експерту Коріньку М.Д. щодо поданого ним Висновку експертного дослідження №215-06.19-1005 від 22.07.2019 року, на які експертом було надано усні відповіді.

Представник ініціюючого кредитора та ліквідатор банкрута в судовому засіданні 20.02.2020 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про покладення субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ "Нова Лінія-Північ".

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

20.02.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

При цьому, судова колегія враховує, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року.

У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень даного кодексу зазначено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнати таким, що втратив чинність, в тому числі, Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Таким чином, станом на дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції (20.02.2020 року) Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

Разом з тим, як зазначалось, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто, суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень переглядає в апеляційному порядку законність винесення судових актів, прийнятих місцевими господарськими судами.

Оскільки спірні правовідносини у справі виникли під час дії Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного на той час, і місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, керувався відповідними положеннями даного Закону, то під час перегляду справи в апеляційному порядку на предмет правильності застосування судом першої інстанції норм законодавства, чинного до введення у дію Кодексу України з процедур банкрутства, застосуванню підлягають норми Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у відповідній редакції.

Аналогічна позиція щодо застосування Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладена у пунктах 11-17 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 911/3198/13.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3513/16 про банкрутство ТОВ "Нова Лінія-Північ", провадження у якій порушено ухвалою суду від 30.01.2017 року за заявою АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2017 року припинено повноваження керівника ТОВ "Нова Лінія-Північ" - Яремчука Є.Б., виконання обов`язків керівника ТОВ "Нова Лінія-Північ" тимчасово покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Демчана О.І.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.05.2017 року затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Нова Лінія-Північ", до якого включено вимоги АТ КБ "ПриватБанк".

Постановою господарського суду Київської області від 23.06.2017 року ТОВ "Нова Лінія-Північ" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.09.2017 року затверджено реєстр вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі ТОВ "Нова Лінія-Північ" в наступній редакції: 2 114 566,25 грн. основного боргу - 4 черга; 1 373 684,98 грн. неустойки - 6 черга; 20 180,00 грн. судових витрат - 1 черга.

04.03.2019 року ліквідатор ТОВ "Нова Лінія-Північ" арбітражний керуючий Демчан О.І. звернувся до суду із заявою за про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Нова Лінія-Північ" у зв`язку з доведенням до банкрутства на керівників та учасників боржника, а саме на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Нова Лінія-Північ" 3 508 431,23 грн.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор посилається на прийняття керівництвом та засновниками (учасниками) боржника неправомірних рішень та здійснення ними протиправних діянь, які призвели до неможливості погашення боргу перед АТ КБ "ПриватБанк" та до доведення підприємства до банкрутства.

За твердженням заявника, загальна кредиторська заборгованість боржника у справі складає 3 508 431,23 грн., відтак за відсутності майна у банкрута існують підстави для притягнення колишніх керівників ТОВ "Нова Лінія-Північ" та засновників (учасників) товариства до субсидіарної відповідальності у розмірі 3 508 431,23 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.07.2019 залучено до участі у справі про банкрутство ТОВ "Нова Лінія-Північ" в якості співвідповідачів при розгляді заяви про покладення субсидіарної відповідальності - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у справі №911/3513/16 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Демчана О.І. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована ненаданням ліквідатором будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення керівниками та учасниками боржника неправомірних дій, які призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності - ТОВ "Нова Лінія-Північ".

Доводи АТ КБ "ПриватБанк", на які останній посилається в обґрунтування поданої апеляційної скарги на зазначену вище ухвалу місцевого господарського суду, фактично є аналогічними доводам поданої суду першої інстанції заяви ліквідатора банкрута.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із заяви ліквідатора, під час виконання повноважень ліквідатором банкрута було проаналізовано рух коштів по рахунках банкрута та встановлено безпідставне перерахування грошових коштів підприємства на особистий рахунок керівника ТОВ "Нова Лінія-Північ" та третіх осіб. У підприємства були відкриті рахунки у АТ КБ "ПриватБанк". Інших рахунків у ТОВ "Нова Лінія-Північ", у проаналізований період, відкрито не було, що доводиться листом органу ДФС вих. № 642/1034-гр/10-34-08 від 20.07.2017 року.

Ліквідатор стверджує, що в період з 18.01.2013 року по 18.02.2014 року колишнім керівником банкрута ОСОБА_1 з рахунків ТОВ "Нова Лінія-Північ" здійснювалось безпідставне, з метою особистого збагачення, перерахування грошових коштів підприємства на свою власну користь та на користь третіх осіб у загальному розмірі 9 924 785,00 грн., при наявності у той час кредитних зобов`язань перед АТ КБ "ПриватБанк", що доводиться рішенням господарського суду Рівненської області від 17.12.2014 у справі № 918/1599/14.

У вказаний період з рахунків ТОВ "Нова Лінія-Північ" було перераховано гр. ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 8 062 923,00 грн. нібито як повернення тимчасової фінансової допомоги засновнику на підставі договору від 24.01.2013 року.

З рахунків ТОВ "Нова Лінія-Північ" 04.02.2013 року перераховано на користь гр. ОСОБА_1 нібито в якості повернення фінансової допомоги на підставі договору від 25.01.2013 року, кошти підприємства в сумі 280 832,00 грн.

Разом з тим, ліквідатором банкрута встановлено, що 07.05.2013 року з рахунків ТОВ "Нова Лінія-Північ" перераховано гр. ОСОБА_1 на підставі його листа від 30.04.2013 року кошти в розмірі 685 700,00 грн., нібито в якості повернення фінансової допомоги за договором позики від 24.01.2013 року.

Ліквідатор вказує, що на підтвердження факту надання тимчасової фінансової допомоги керівником банкрута ТОВ "Нова Лінія-Північ" на підставі договору від 24.01.2013 року на суму в 8 062 923,00 грн., договору від 25.01.2013 року на суму 280 832,00 грн. та на підставі листа від 30.04.2013 року на суму 685 700,00 грн., на запит ліквідатора гр. ОСОБА_1 надано арбітражному керуючому копії договорів позики від 24.01.2013 року та від 25.01.2013 року, копію листа від 30.04.2013 року та копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, нібито на підтвердження внесення ОСОБА_1 коштів у якості фінансової допомоги підприємству за вказаними договорами.

Також ліквідатором встановлено, що в період з 03.01.2014 року з рахунку ТОВ "Нова Лінія-Північ" на користь гр. ОСОБА_5 року перераховано 895 330,00 грн. в якості повернення позики за договором позики від 01.12.2013 року. Вказаний договір зі сторони підприємства був підписаний керівником - ОСОБА_1

В зазначений період керівником ТОВ "Нова Лінія-Північ" був ОСОБА_1 , що підтверджується, зокрема, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.10.2017 року №.

За словами ліквідатора, ним встановлено той факт, що сума позики на розрахунковий рахунок ТОВ "Нова Лінія-Північ" зі сторони ОСОБА_5 не перераховувалася. На запит ліквідатора ОСОБА_5 надано копію договору позики та квитанцій до прибуткового касового ордеру, як нібито докази внесення ОСОБА_5 позики на користь підприємства.

Ліквідатор вважає, що гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 не вносилися грошові кошти на рахунки ТОВ "Нова Лінія-Північ" за вказаними договорами позики, що, на його думку, доводиться виписками з рахунків підприємства, які були відкриті в АТ КБ "ПриватБанк". Копії квитанцій до прибуткових касових ордерів не можуть вважатися належними доказами надання останніми сум поворотної фінансової допомоги на користь ТОВ "Нова Лінія-Північ", оскільки грошові кошти мали бути зараховані на єдиний рахунок ТОВ "Нова Лінія-Північ", як вимагається відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320. Проте виписки з банківських установ по рахункам боржника не містять інформації про такі операції.

Крім того, ліквідатором банкрута під час ліквідаційної процедури отримано від Головного управління статистики у Київській області лист від 26.04.2017 року №19-05/1859, до якого додано баланс банкрута та звіт про фінансові результати станом на 31.12.2013 року, які подавалися до органу статистики керівником ТОВ "Нова Лінія-Північ" ОСОБА_1 , який одночасно виконував повноваження головного бухгалтера на підприємстві. З отриманої фінансової документації не вбачається будь-яких операцій щодо отримання/повернення позики як на початок так і на кінець 2013 року.

Вказані обставини, на переконання ліквідатора, свідчать про фіктивність квитанцій до прибуткових касових ордерів, які були надані гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 на підтвердження факту надання ними поворотної фінансової допомоги ТОВ "Нова Лінія-Північ".

Таким чином, ліквідатор вважає, що грошові кошти безпідставно перераховувались на користь гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 в якості повернення фінансової позики та були власними коштами підприємства, які керівництво всупереч інтересам товариства відчужило, з метою власного збагачення і ухилення від обов`язків перед АТ КБ "ПриватБанк" зі сплати грошових коштів за кредитними зобов`язаннями.

З 03.04.2014 року ОСОБА_2 став учасником ТОВ "Нова Лінія-Північ" із 100% часток статутного капіталу підприємства та з 04.04.2014 року - генеральним директором підприємства. Вказане підтверджується долученою до матеріалів справи копією протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ "Нова Лінія-Північ" від 03.04.2014.

ОСОБА_2 виконував повноваження керівника підприємства до винесення господарським судом Київської області ухвали від 10.04.2017 року у справі №911/3513/16, якою припинено повноваження керівника та тимчасово обов`язки керівника підприємства покладено на розпорядника майна.

За твердженнями ліквідатора, з моменту призначення Яремчук Є.Б., як керівник і єдиний засновник ТОВ "Нова Лінія-Північ", будь-яких дій для виявлення майна підприємства не вчиняв, інвентаризації майна не проводив, заходи для стягнення дебіторської заборгованості не здійснював, не здійснював бухгалтерський облік та не подавав фінансову звітність, так само як і не вчиняв заходів для відновлення платоспроможності товариства, чим порушував вимоги законодавства, яке діяло на момент здійснення його повноважень.

ОСОБА_2 не здійснювались жодні дії для повернення безпідставно перерахованих на користь гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 коштів, чим порушено п. 14.2 Статуту підприємства (генеральний директор ухвалює рішення про надання претензій і позовів від імені товариства).

Крім того ОСОБА_2 , як єдиний засновник підприємства, порушив п. 7.2. Статуту ТОВ "Нова Лінія-Північ", адже з дати обрання його єдиним учасником (03.04.2013) не брав участі в управлінні справами товариства, не сприяв товариству у здійсненні ним своєї діяльності, що, на думку ліквідатора, доводиться тим, що у вказаний період не було проведено жодних зборів учасників товариства для прийняття управлінських рішень.

ОСОБА_2 , як керівник ТОВ "Нова Лінія-Північ", порушував чинне законодавство України та п. 13.3 Статуту підприємства та не організував оборот документів в товаристві (в т. ч. подання бухгалтерського, податкового і статистичного обліку та звітності), що за змістом п. 13.4 Статуту є відповідальністю саме генерального директора та головного бухгалтера.

Після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Нова Лінія-Північ" ухвалою від 30.01.2017 року керівник ОСОБА_2 . перешкоджав виконанню обов`язків розпорядником майна підприємства.

З огляду на той факт, що керівником ТОВ "Нова-Лінія-Північ" на неодноразову вимогу ліквідатора не передано останньому бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ТОВ "Нова-Лінія-Північ", ліквідатор 15.08.2017 року звернувся з заявою про вчинення ОСОБА_2 злочинів, передбачених ст. 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), ст. 357 (викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем або їх пошкодження) та ст. 382 (невиконання судового рішення) Кримінального кодексу України, до Славутицького ВП ГУ НП у Київській області.

За фактом вказаного звернення по відношенню до ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження за № 0000283 за ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України, на підтвердження чого ліквідатором додано лист Броварської місцевої прокуратури від 03.11.2017 № 35-02/8292 вих17.

Вказані обставини, на думку ліквідатора, доводять, що діяння ОСОБА_2 , як керівника та єдиного засновника підприємства, були спрямовані на заподіяння шкоди підприємству, оскільки після його призначення та отримання 100% частки у статутному капіталі товариства не було вчинено жодних дій для здійснення господарської діяльності, погашення заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк" та відновлення платоспроможності товариства, що призвело до його банкрутства.

За твердженнями ліквідатора, у процедурі розпорядження майном ОСОБА_2 продовжував протиправні, на шкоду підприємства, діяння, які полягають у не проведенні жодних дій для відновлення господарської діяльності підприємства і перешкоджанні розпоряднику майна здійснювати свої повноваження.

За період проведення процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури ТОВ "Нова Лінія-Північ" будь-якого майна у власності підприємства не виявлено.

ОСОБА_3 була учасником ТОВ "Нова Лінія-Північ" до 12.03.2014 року та володіла 50% статутного капіталу. Вказане підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи копіями протоколу загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Нова Лінія-Північ" від 12.03.2014 року, заяви ОСОБА_3 від 12.03.2014 року про виведення останньої зі складу учасників ТОВ "Нова Лінія-Північ", договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Нова Лінія-Північ" від 12.03.2014 року.

ОСОБА_3 , як учасник підприємства, входила до складу найвищого органу управління ТОВ "Нова Лінія-Північ" - загальних зборів та мала 50% голосів під час прийняття рішень на зборах.

У період зміни учасника товариства ОСОБА_3 на ОСОБА_4 (12.03.2014 року) розмір зобов`язань підприємства (448,2 тис. грн.) перевищував розмір активів (429,1 тис. грн.). На думку ліквідатора, вказане свідчить про те, що за період, коли учасником товариства була ОСОБА_3 , порушувався п. 3.1 Статуту, а саме - не досягалася мета діяльності підприємства - отримання прибутку. На підтвердження цих обставин ліквідатор посилається на копію акта приймання-передачі документів та матеріальних цінностей між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 17.03.2014 року.

Крім того згідно з фінансовим звітом (форма № 1-м) станом на 31.12.2013 року та звіту про фінансові результати за 2013 рік (форма № 2-м) ТОВ "Нова Лінія-Північ" мала збиток від діяльності за період, коли учасником підприємства була ОСОБА_3 .

Також за період, коли учасником ТОВ "Нова Лінія-Північ" була ОСОБА_3 , підприємством було укладено договори поставки товару на загальну суму 498 тис. грн. з ТОВ Паритет-Опт-Торг", ТОВ "Опт Торг Комплект", ФОП Герасимовою Н.А.. Внаслідок укладених договорів у підприємства утворився борг у розмірі 498 тис. грн., який після виходу ОСОБА_3 із складу учасників погашався за рахунок кредитних коштів АТ КБ "ПриватБанк", які підприємством не було повернуто, що мало наслідком визнання боржника банкрутом.

Вказані обставини, на думку ліквідатора свідчать про те, що ОСОБА_3 , будучи до 12.03.2014 року учасником підприємства, не вчиняла дій для управління діяльністю товариством, які належали до її компетенції відповідно до статуту і законодавства. У ліквідатора відсутні будь-які документи про проведення зборів учасників підприємства чи їх ініціювання ОСОБА_3 у період 2013 року для вирішення питань, що стосуються господарської діяльності ТОВ "Нова Лінія-Північ". Вказані дії/бездіяльність ОСОБА_3 свідчать про наявність підстав для притягнення останньої до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства.

ОСОБА_4 у період з 17.03.2014 року по 03.04.2014 року був керівником та одноособовим учасником ТОВ "Нова Лінія-Північ". Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями протоколу загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Нова Лінія-Північ" від 12.03.2014 року, протоколу від 17.03.2014 року № 1 загальних зборів учасників ТОВ "Нова Лінія-Північ", договорів купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Нова Лінія-Північ" від 12.03.2014 року.

Згідно з актом приймання-передачі документів та матеріальних цінностей від 17.03.2014 року ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_1 документи підприємства та його активи: онікс (камінь декоративний) на суму 38750,00 грн., мрамор соломка (камінь декоративний) на суму 50300,00 грн., дебіторська заборгованість 50 300,00 грн.

Однак, у матеріалах справи та у ліквідатора відсутні будь-які документи про передачу вказаних активів наступному керівнику ТОВ "Нова Лінія-Північ" - Яремчуку Є.Б. (керівник з 04.04.2014), вказані активи не передавалися ліквідатору та при проведенні ліквідаційної процедури не виявлені.

На думку ліквідатора, за рахунок отриманих ОСОБА_4 активів підприємства (згідно з актом приймання-передачі від 17.03.2014 близько 400 тис. грн.) було можливе погашення більшої частини заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк" (тіло кредиту - 500 000,00 грн.), що дозволило б уникнути банкрутства підприємства.

Однак, згідно з наявними у ліквідатора документів та інформації, ОСОБА_4 будь-яких дій для погашення кредиту перед АТ КБ "ПриватБанк" не вчиняв, наявні документи підприємства та активи, які були передані ОСОБА_4 , ліквідатору не передавалися, їх місцезнаходження невідоме.

Таким чином, викладені вище обставини в сукупності, на думку ліквідатора, свідчать про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Нова Лінія-Північ" у зв`язку з доведенням банкрутства.

У зв`язку з цим ліквідатор ТОВ "Нова Лінія-Північ" просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 3508431,23 грн. в якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Нова Лінія-Північ".

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Проте, результати господарської діяльності у залежності від певних комерційних ризиків можуть бути як позитивними, прибутковими, так й негативними, за якими може настати й неплатоспроможність.

Частиною 1 ст. 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За загальним правилом, встановленим ст. 96 ЦК України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Частиною 2 ст. 219 ГК України унормовано, що Засновники суб`єкта господарювання не відповідають за зобов`язаннями цього суб`єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб`єкта.

З огляду на це, законодавцем у ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлені правові підстави та особливості покладення на засновників або керівників суб`єктів господарювання субсидіарної відповідальності.

Цією нормою визначено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор банкрута має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.

Тобто, окремим складом, що визначений законодавцем в якості підстави для покладення на засновників чи керівників банкрута субсидіарної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону про банкрутство, є винні дії тих осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії. На засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Умовою застосування такої відповідальності є доведення існування таких обставин: наявність у відповідного суб`єкта права давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії; здійснення дій, які свідчать про використання такого права чи можливості; причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наявністю стану стійкої неспроможності; недостатність майна банкрута для розрахунків із кредиторами, а також наявність вини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та вбачається з матеріалів справи, в період з 24.01.2013 року по 25.12.2013 року ОСОБА_1 на підставі договору позики б/н від 24.01.2013 року надано ТОВ "Нова Лінія-Північ" тимчасову фінансову допомогу в загальному розмірі 8 873 123,00 грн.

В період з 24.01.2013 року по 18.02.2014 року ТОВ "Нова Лінія-Північ" повернуло ОСОБА_1 8 550 623,00 грн. тимчасової фінансової допомоги, наданої на підставі договору позики б/н від 24.01.2013 року.

В період з 30.01.2013 року по 01.02.2013 року ОСОБА_1 на підставі договору позики б/н від 25.01.2013 року надано ТОВ "Нова Лінія-Північ" тимчасову фінансову допомогу в загальному розмірі 280 832,00 грн.

04.02.2013 року ТОВ "Нова Лінія-Північ" здійснено повернення на користь ОСОБА_1 280 832,00 грн. тимчасової фінансової допомоги, наданої на підставі договору позики б/н від 25.01.2013 року.

В період з 03.12.2013 року по 13.12.2013 року ОСОБА_5 на підставі договору позики б/н від 01.12.2013 року надано ТОВ "Нова Лінія-Північ" 895 330,00 грн. тимчасової фінансової допомоги.

03.01.2014 року ТОВ "Нова Лінія-Північ" здійснено повернення ОСОБА_5 840 130,00 грн. тимчасової фінансової допомоги, наданої на підставі договору позики б/н від 01.12.2013 року.

Крім того, судом встановлено, що на момент укладення зазначених договорів позики та фактичного надання тимчасової фінансової допомоги ТОВ "Нова Лінія-Північ" у ОСОБА_1 були в наявності грошові кошти, отримані останнім в результаті продажу нерухомого майна, в якості відсотків від депозитних вкладів та інші.

Так, зокрема, 16.04.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Технополіс-1" укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, вартість якого складала 3 030 000 грн. (копія договору додається), за умовами якого ОСОБА_1 отримав 3 030 000 грн.

Згідно довідки від 12.12.2016 року, наданої Кредитною спілкою "Перше Кредитне Товариство", у період з 31.08.2006 року по 12.12.2016 року ОСОБА_1 були розміщені депозитні вклади на загальну суму 11 715 890 грн. За умовами укладених договорів вказаною кредитною спілкою сплачено на користь ОСОБА_1 відсотків за депозитними договорами у загальному розмірі 1 544 481,88 грн.

Також, відповідно до довідки № 2118-6-056 від 07.12.2016 року, наданої ПАТ "Банк Форвард", ОСОБА_1 було нараховано та виплачено відсотки по депозитним угодам за період з 27.12.2011 року по 10.08.2012 року у загальному розмірі 31 813,05 грн. Також з цієї довідки вбачається, що ОСОБА_1 було розміщено три депозити на загальну суму 2 224 029,87 грн.

Окрім цього, згідно довідки № 05-3348576 від 10.02.2017 року, наданої Чернігівським відділенням АТ "Дельта Банк", у період з 2009 по 2012 роки між ОСОБА_1 та АТ "Дельта Банк" було укладено ряд договорів банківського вкладу. Загальна сума розміщених вкладів за вказаний період становить 12 418 724 грн. та 75 200 дол. США. При цьому, загальний розмір виплачених відсотків по зазначеним депозитним вкладам становить 984 297,12 грн. та 503,72 дол. США.

Крім того, станом на березень 2013 року ОСОБА_1 були розміщені у банках та інших фінансових установах грошові кошти на суму понад 4 млн. грн., що підтверджується Декларацією про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік.

Зазначені докази на підтвердження наявності та походження грошових коштів, наданих ТОВ "Нова Лінія-Північ" у якості тимчасової фінансової допомоги за договорами позик, надано представником ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції на вимогу ухвали від 30.01.2020 року та визнано належними доказами по справі.

Зазначені вище операції щодо надання та повернення грошових коштів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вказаних договорів позики, прибуткових та видаткових касових ордерів, а також висновком експертного дослідження № 215-06.19-1005, складеного 22.07.2019 року судовим експертом Коріньком М. Д. на замовлення представника ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту зазначеного експертного дослідження, для його проведення експерту було поставлено ряд питань, які, зокрема, стосуються документального підтвердження надання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тимчасової фінансової допомоги на користь ТОВ «Нова Лінія-Північ» та її повернення, а також щодо документального підтвердження виконання зобов`язань кредиторів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) по договорам позики у загальному розмірі 10 049 285,00 грн. та їх використання ТОВ "Нова Лінія-Північ".

За висновками даного експертного дослідження №215-06.19-1005 документально підтверджується використання наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_5 позик для повернення передоплат за договорами поставки від 02.01.2013 року, які укладались між ТОВ "Нова Лінія-Північ" та фізичними особами (копії договорів містяться в матеріалах справи).

Також документально підтверджується виконання зобов`язань кредиторів ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) по договорам позики у загальному розмірі 10 049 285,00 грн. та їх використання ТОВ "Нова Лінія-Північ" шляхом проведення відповідних касових операцій.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник зазначає, що вказаний Висновок експертного дослідження є неправомірним та неповним, а відтак не може братися судом до уваги.

Разом з тим, такі доводи є необґрунтованими та не відповідають Положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою НБУ від 15.12.2004 року № 637 (далі - Положення №637), зі змінами та доповненнями, яке було чинне на час проведення зазначених касових операцій, що вбачається з наступного.

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637 касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Згідно положень ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті.

Банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.

Безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Банки в Україні можуть використовувати як платіжні інструменти платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення, векселі, чеки, банківські платіжні картки та інші дебетові і кредитові платіжні інструменти, що застосовуються у міжнародній банківській практиці.

З аналізу наведених норм вбачається, що касові операції та банківські розрахунки (операції) є різними за своєю суттю, змістом та оформлюваними за ними первинними документами.

Необхідно також зазначити, що надання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 тимчасової фінансової допомоги на користь ТОВ "Нова Лінія-Північ" та її повернення здійснювалось шляхом проведення саме касових операцій, а тому виписки банку відсутні, оскільки такі виписки є можливими (обов`язковими) лише за результатами проведення банківських розрахунків (операцій).

Окрім цього, апелянтом також зазначається про "неналежність" наданих ОСОБА_1 касових ордерів. Однак, доказів такої "неналежності" ані апелянтом, ані ліквідатором не надано.

Натомість, відповідно до Положення № 637 касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі.

Касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, а також форма Касової книги установлені додатками 2, 3 та 5 Положення № 637 відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, надані ОСОБА_1 касові ордери та касові книги, є належними за формою та за змістом і відповідають Положенню №637.

Відтак, зазначені касові ордери повністю підтверджують проведені касові операції та водночас спростовують доводи апелянта щодо їх неналежності.

Більш того, метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом апеляційної інстанції викликано в судове засідання судового експерта Корінька М.Д. для надання додаткових роз`яснень щодо поданого ним Висновку експертного дослідження №215-06.19-1005 від 22.07.2019 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 20.02.2020 року представниками сторін було поставлено судовому експерту ряд питань, на які експертом було надано чіткі, ґрунтовні та вичерпні відповіді на всі поставлені йому питання, в тому числі підтверджено те, що наданих на дослідження доказів, в тому числі і поданих у копіях, було достатньо для проведення відповідного експертного дослідження.

Таким чином, зазначений висновок, який складено кваліфікованим судовим експертом відповідно до вимог законодавства, з урахуванням усних відповідей на поставлені питання щодо даного висновку, є повним, вичерпним та обґрунтованим, відтак правомірно визнано судом першої інстанції належним та допустимим доказом у справі, який узгоджується з іншими долученими до справи доказами як окремо, так і у їх сукупності. В свою чергу учасники провадження у справі не були позбавлені права та можливості звернутись до суду із відповідним клопотанням про призначення у справі судової експертизи, однак вказаним правом не скористались, оскільки докази зворотнього у справі відсутні.

Судом також встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо оскарження чи визнання недійсними в судовому порядку договорів щодо надання поворотної фінансової допомоги, а також договорів поставки, які укладались між ТОВ "Нова Лінія-Північ" та фізичними особами 02.01.2013 року, як і відсутні докази наявності заборгованості перед вказаними покупцями, зокрема, претензії, судові спори тощо.

Відтак, з огляду на презумпцію правомірності правочину, встановлену статтею 204 ЦК України, договори є чинними.

На підставі наведеного, правомірний є висновок суду про те, що ліквідатором банкрута не було доведено належними доказами неправомірності дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як керівників та учасників ТОВ "Нова Лінія-Північ", що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності. Покладені в основу заяви ліквідатора обставини не доводять наявність умислу у діях колишніх керівників та учасників ТОВ "Нова Лінія-Північ" в доведенні до банкрутства, причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю та стійкою неплатоспроможністю банкрута, а також їх вини, що виключає можливість задоволення заяви ліквідатора банкрута про покладення субсидіарної відповідальності по зобов`язаннях боржника у зв`язку із доведенням його до банкрутства.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення поданої ліквідатором заяви про покладення на колишніх керівників ТОВ "Нова Лінія-Північ" та засновників (учасників) товариства субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у розмірі 3 508 431,23 грн.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної апелянтом ухвали.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у справі № 911/3513/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 07.10.2019 року у справі № 911/3513/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 25.02.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді О.С. Копитова

А.А. Верховець