РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.02.2020Справа № 910/18525/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер»

до Міністерства оборони України

про стягнення 532 319,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (надалі - ТОВ «Військсервіс-Волонтер») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення 532 319,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору на закупівлю продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продукти харчування (каталог продуктів харчування) за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2019 рік) №286/2/18/180 від 29.12.2018 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 532 319,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

05.01.2020 через канцелярію суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що сума поставленого товару перевищує загальну суму договору на закупівлю продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продукти харчування (каталог продуктів харчування) за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2019 рік) №286/2/18/180 від 29.12.2018.

29.01.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Військсервіс-Волонтер» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.12.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ «Військсервіс-Волонтер» (постачальник) був укладений договір на закупівлю продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) (продукти харчування (каталог продуктів харчування) за каталогом продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2019 рік) №286/2/18/180 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2019 році здійснити постачання Міністерству оборони України у зумовлені строки продукти харчування та сушені продукти різні (15890000-3) (продукти харчування (каталог продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2019 рік), а замовник прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов договору та замовлення.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за фактично поставлені товари проводяться замовником безготівковим розрахунком з його розрахункового рахунку протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міноборони за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства чи уповноваженою особою представника постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що до рахунків-фактур постачальник надає замовнику: акт приймання-передачі; видаткову накладну постачальника, повідомлення-підтвердження, яке заповнюється представником замовника.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 532 319,16 грн., що підтверджується видатковою накладною №7986 від 08.12.2019 та актом приймання-передачі №ВЧ000007986 від 08.12.2019.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати поставленого на підставі Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 532 319,16 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткова накладна №7986 від 08.12.2019 та акт приймання-передачі №ВЧ000007986 від 08.12.2019) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 532 319,16 грн.

При цьому, жодного заперечення відповідача стосовно належного виконання позивачем умов п. 6.1, 6.2 Договору в матеріалах справи не міститься, а відтак ТОВ «Військсервіс-Волонтер» було виконано умови Договору належним чином, передано всі необхідні та передбачені договором документи для здійснення розрахунків в день прийняття відповідачем товару, тобто 08.12.2019.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 6.1 Договору заборгованість відповідача за поставлений на підставі Договору товар становить 532 319,16 грн., а строк виконання грошового зобов`язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 532 319,16 грн. за поставлений на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Заперечення відповідача стосовно того, що позивачем поставлено товар на суму, яка виходить поза межі суми Договору не приймаються судом до уваги з огляду на положення п. 5.1 Договору, відповідно до якого ціна даного договору становить: 371 932 392 (триста сімдесят один мільйон дев`ятсот тридцять дві тисячі триста дев`яносто дві) грн. 96 коп., (без ПДВ 309 943 660,80 грн., ПДВ 61 988 732,16 грн.), у тому числі:

за загальним фондом - 367 948 346 (триста шістдесят сім мільйонів дев`ятсот сорок вісім тисяч триста сорок шість) грн. 16 коп.;

за спеціальним фондом 3 984 046 (три мільйони дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі сорок шість) грн. 80 коп.

Також, відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження здійснення інших поставок товару на підставі Договору, що свідчить про необґрунтованість тверджень відповідача, викладених у відзиві.

Більш того, прийняття товару на більшу суму ніж передбачено договором не звільняє від обов`язку оплатити такий товар.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Військсервіс-Волонтер» про стягнення з Міністерства оборони України заборгованості у розмірі 532 319,16 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, будинок 10/8; ідентифікаційний код 40887542) заборгованість у розмірі 532 319 (п`ятсот тридцять дві тисячі триста дев`ятнадцять) грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 7 984 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 79 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий