ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17.02.2020р. Справа №905/3397/16

за заявою: №07-18/3 від 24.01.2020р. Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області про виправлення помилки у виконавчому документі у справі:

за позовом: Фізичної особи-підприємця Короченцева Анатолія Вікторовича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача 1: Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області (61057, м.Харків, майдан Театральний, буд.1)

до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 )

до відповідача 3: Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Центральна, буд.3А)

про стягнення 220161,59 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.01.2017р. по справі №905/3397/16 (суддя Д.М.Огороднік) позов Фізичної особи-підприємця Короченцева Анатолія Вікторовича задоволено частково, стягнуто:

- з державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької на користь позивача надмірно сплачені кошти у розмірі 141649,26 грн;

- з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь Фізичної особи підприємця Короченцева Анатолія Вікторовича надмірно сплачені кошти у розмірі 78496,64 грн;

- з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 1177,45 грн;

- з державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 2124,74 грн;

- в іншій частині позову відмовлено.

Водночас, вказаним судовим актом припинено провадження по справі №905/3397/16 щодо Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Д.М.Огороднік, на підставі розпорядження №01-02/201 від 21.02.2017р. щодо повторного автоматичного розподілу справи, справу №905/3397/16 передано на розгляд судді Я.О.Левшиній.

21.02.2017р. на виконання вказаного судового рішення господарським судом були видані відповідні накази.

30.01.2020р. на адресу господарського суду від Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області надійшла заява №07-18/3 від 24.01.2019р. про виправлення помилки у виконавчому документі.

В обґрунтування вказаного звернення заявник посилається на те, що під час оформлення виконавчого документа, господарським судом було допущено помилку при зазначенні відомостей про боржника, а саме у наказі суду від 21.02.2017р. по справі №905/3397/16 про стягнення на користь державного бюджету України визначено боржником державний бюджет України в особі Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області, замість державного бюджету України.

У зв`язку з перебуванням судді Левшиної Я.О. з 28.01.2020р. на лікарняному, розпорядженням №02-01/55 від 11.02.2019р. щодо повторного автоматичного розподілу справи, справу №905/3397/19 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Дослідивши вказане клопотання та доданий до нього документ, суд дійшов висновку, що заява №07-18/3 від 24.01.2019р. Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області підлягає поверненню заявнику без розгляду, враховуючи наступне.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, що подаються до господарського суду, визначені в ст.170 Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною першою цієї норми права визначено загальні вимоги щодо змісту заяви, клопотання, заперечення. За змістом ч.2. ст.170 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Заява №07-18/3 від 24.01.2019р. Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області підписана представником управління головним спеціалістом юрисконсультом Смирновим О.В. за довіреністю №07-19/1 від 09.01.2020р.

За визначенням, наведеним у ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.ч.1, 3 вказаної статті).

Відповідно до п.п.20 п.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підп.11 п.161 розділу розділу XV Перехідних положень Конституції України.

02.06.2016р. за №1401-VIII Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено п.11, який передбачає, що представництво відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 та ст.131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017р.; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018р.; у судах першої інстанції - з 01.01.2019р. (абзац перший пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 01.01.2020 (абзац другий пункту). 30.09.2016р. зміни набули чинності.

Отже, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01.01.2020р. здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Водночас, варто зазначити, що п.11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Констиуції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом, підтримуваним у теорії права, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до Господарського процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019р. №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені та визначено вичерпний перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України).

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (ч.4 наведеної вище процесуальної норми).

З аналізу змісту цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу України процесуальних прав (подавати заяви та клопотання, надавати пояснення) можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Як вбачається з матеріалів заяви, остання підписана представником Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області Смирновим Олексієм Володимировичем. На підтвердження повноважень Смирнова О.В. до клопотання додано копію довіреності №07-19/1 від 09.01.2020р., видану Смирнову О.В. начальником управління Новиковим Д.В.

Будь-яких інших документів (положення про управління, посадової інструкції), що надавали б Смирнову О.В. діяти в інтересах Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області, до клопотання не додано.

У Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості про те, що Смирнов О.В. має статус адвоката, і документа, який би це посвідчував, до клопотання не долучено.

Представлена суду довіреність, за відсутності інших передбачених ч.4 ст.56 Господарського процесуального кодексу України доказів (статуту, положення, трудового договору, контракту), а також відсутності у Єдиному реєстрі адвокатів України відомості про те, що відповідна особа має статус адвоката і такого документа, не може належним чином підтверджувати, що відповідна особа є уповноваженою особою відповідного органу місцевого самоврядування та державної влади, котра діє від їх імені. Вказаного висновку дійшов також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, про що виклав свою позицію у постанові від 15.01.2020р. по справі №280/3503/19.

Таким чином, заявником (Управлінням Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області) не надано доказів належного уповноваження Смирнова О.В. на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені відповідача 3 у розумінні приписів ст.56 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене не можна вважати, що заява №07-18/3 від 24.01.2019р. про виправлення помилки у виконавчому документі підписана особою, яка є уповноваженим представником Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області.

За змістом ч.4 ст.170 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Поряд з вищевикладеним суд зауважує, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку за умови дотримання зазначених вище вимог закону.

Одночасно, згідно з ч.ч.1, 2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.91 вказаного процесуального кодексу України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте, представлена до матеріалів заяви копія довіреності №07-19/1 від 09.01.2020р. на Смирнова О.В. містить тільки відмітку «згідно з оригіналом» та печатку «для довідок» Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької області, внаслідок чого оформлена з порушенням наведеного вище порядку та приписів процесуального законодавства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву №07-18/3 від 24.01.2019р. Управління Державної казначейської служби України у м.Слов`янську Донецької про виправлення помилки у виконавчому документі повернути заявнику без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): заява №07-18/3 від 24.01.2019р. з додатком та конверт.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця