ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020м. ДніпроСправа № 904/4147/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес", с. Вільне, Криворізький район, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Компанії Growex Trade LTD, Mahe, Seychelles

відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційної складової у розмірі 6 683 394,51 грн. та 3% річних у розмірі 1 159 292,38 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: Левченко В.А., довіреність № б/н від 19.03.2019.

від відповідача-1: не з`явився.

від відповідача-2: Слюта В.В., довіреність № 01/02 від 06.02.2019.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1: Компанії Growex Trade LTD та відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про солідарне стягнення 14 255 314,79 коп., що складає 7 483 391,34 грн. - заборгованості, що виникла на підставі договору від 04.04.2013 №483-52-10 на виконання робіт з капітального ремонту секцій тепловоза 2ТЄ10М в об`ємі КР-2; 5 902 945,64 грн. - інфляційних втрат та 868 977,81 грн. - річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-2 свого зобов`язання за договором на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЄ10М в обсязі КР-2 № 483-52-10 від 04.04.2013 та порушенням відповідачем-1 свого зобов`язання за договором поруки №12КР від 10.08.2018.

Ухвалою суду від 21.11.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" до Компанії Growex Trade LTD та Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості за договором від 04.04.2013р. №483-52-10 у сумі 14 255 314 грн. 79 коп. - залишено без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2019 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2018 у справі № 904/4147/18 про залишення без розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" про солідарне стягнення з Компанії Growex Trade LTD та Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" 14 255 314 грн. 79 коп. скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" до Компанії Growex Trade LTD.

Справу № 904/4147/18 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" до Компанії Growex Trade LTD передано до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

В іншій частині ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2018 у справі № 904/4147/18 залишено без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2019, справу № 904/4147/18 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" до Компанії Growex Trade LTD передано на розгляд судді Ніколенко М.О.

Ухвалою суду від 30.01.2019, суддею Ніколенко М.О., справу № 904/4147/18 прийнято до свого провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" до Компанії Growex Trade LTD про стягнення 14255314, 79 коп., що складає 7483391,34 грн. - основної заборгованості, 5902945,64 грн. - інфляційних втрат та 868977,81 грн. - річних. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 12.02.2019.

Після цього, позивачем подано касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у справі № 904/4147/18.

На адресу Господарського суду Дніпропетровської області, 11.02.2019 від Центрального апеляційного господарського суду надійшов запит справи № 904/4147/18 для подальшого направлення до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою суду від 11.02.2019 зупинено провадження у справі № 904/4147/18 до розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду та повернення справи №904/4147/18 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2018 у справі №904/4147/18 в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Техно-Бізнес" до ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" скасовано. Справу № 904/4147/18 у скасованій частині щодо позовних вимог ТОВ "Техно-Бізнес" до ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Ухвалою суду від 28.05.2019 прийнято справу № 904/4147/18 до свого провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" до ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про солідарне стягнення 14255314,79 коп., що складає 7 483 391,34 грн. - основної заборгованості, 5 902 945,64 грн. - інфляційних втрат та 868 977,81 грн. - річних. Провадження у справі № 904/4147/18 поновлено. Призначено підготовче засідання у справі на 26.06.2019.

Заявою № 14/06 від 14.06.2019 позивачем було збільшено розмір позовних вимог. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму основного боргу у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційну складову у розмірі 6 676 539,72 грн. та 3% річних у розмірі 1 046 733,98 грн.

Через канцелярію суду, 16.07.2019 надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС"; відповідача-2: Компанії Growex Trade LTD про визнання недійсним договору поруки № 12КР від 10.08.2018.

Ухвалою суду від 17.07.2019 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" № 144 від 16.07.2019 залишено без руху.

Ухвалою суду від 17.07.2019 відкладено підготовче засідання на 31.07.2019.

Під час підготовки судової справи до розгляду суд встановив, що Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" подано до Господарського суду Дніпропетровської області інший позов до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 19.07.2019 повернуто Приватному акціонерному товариству "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" зустрічну позовну заяву № 144 від 16.07.2019 і додані до неї документи.

На адресу суду, 25.07.2019 надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу суду від 19.07.2019 про повернення зустрічної позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.07.2019 зупинено провадження у справі № 904/4147/18 до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 про повернення зустрічної позовної заяви та повернення справи № 904/4147/18 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 у справі № 904/4147/18 залишено без змін.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/4147/18 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019.

Ухвалою суду від 10.10.2019 поновлено провадження у справі № 904/4147/18. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

На адресу Господарського суду Дніпропетровської області, 16.10.2019 від Центрального апеляційного господарського суду надійшов запит справи № 904/4147/18 для подальшого направлення до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою суду від 18.10.2019 зупинено провадження у справі № 904/4147/18 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" та повернення справи № 904/4147/18 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019 у справі № 904/4147/18 визнано дії Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" щодо оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019 у справі № 904/4147/18 зловживанням процесуальними правами. Ухвалено повернути касаційну скаргу заявникові.

Ухвалою суду від 17.12.2019 провадження у справі № 904/4147/18 поновлено. Призначено підготовче засідання у справі на 26.12.2019.

Під час перебування справи № 904/4147/18 в апеляційній та касаційній інстанціях позивачем, заявами № 224 від 11.10.2018 (надійшла до суду 16.10.2019) та № 18/12 від 18.12.2019 (надійшла до суду 21.12.2019) було збільшено розмір позовних вимог. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму основного боргу у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційну складову у розмірі 6 683 394,51 грн. та 3% річних у розмірі 1 159 292,38 грн.

У судовому засіданні від 26.12.2019 відповідачем-2 надано заяву про відвід судді Ніколенка М.О. від розгляду справи № 904/4147/18.

Ухвалою суду від 26.12.2019 заявлений Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" відвід судді Ніколенку М.О. у справі №904/4147/18 визнано необґрунтованим. Зупинено провадження у справі № 904/4147/18 до завершення розгляду заяви про відвід судді Ніколенка М.О., складом суду, визначеному у порядку ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 28.12.2019 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" в задоволенні заяви про відвід судді Ніколенка М.О.

Ухвалою суду від 13.01.2020 провадження у справі № 904/4147/18 поновлено. Призначено підготовче засідання у справі на 28.01.2020.

Ухвалою суду від 28.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.02.2020.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (надалі - виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - замовник) було укладено договір на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЄ10М в обсязі КР-2 № 483-52-10 від 04.04.2013 (надалі - договір).

Пунктом 1.1.4 договору (в редакції додаткової угоди № 8 від 05.05.2014) визначено, що замовник передає, а виконавець зобов`язується виконати у відповідності до правил капітального ремонту тепловозів ЦТВР-ЦТ4662, затверджених наказом Міністерства шляхів сполучення СРСР від 24.12.1988, роботи по капітальному ремонту в обсязі КР-2 (в тому числі капітальний ремонт електричних машин тепловозу в обсязі КР-2) секції тепловоза серії 2ТЄ10М зав. № 2562АБ (інв. № 05026041) (надалі - тепловоз), а саме: ремонт двох секцій загальною вартістю 6 348 000 грн. з ПДВ.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, виконав роботи з ремонту тепловоза загальною вартістю 11 183 391,34 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 1 від 24.11.2014.

Виконавець виставив замовнику рахунки на оплату № 23 від 24.11.2014 на суму 6 348 000 грн. та № 24 від 24.11.2014 на суму 4 835 391,34 грн.

Однак, відповідач-2, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив виконані роботи у повному обсязі у встановлені строки. На виконання умов договору та додаткових угод, платіжними дорученнями № від 28.11.2014 на суму 1 000 000 грн., № від 11.12.2014 на суму 1 000 000 грн., № від 18.12.2014 на суму 500 000 грн., № від 25.12.2014 на суму 500 000 грн., № від 17.09.2015 на суму 200 000 грн., № від 14.09.2015 на суму 300 000 грн. та № від 17.09.2015 на суму 200 000 грн. Загалом замовником було сплачено виконавцю грошові кошти у розмірі 3 700 000 грн.

За таких обставин, на думку позивача, у Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" у розмірі 7 483 391,34 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЄ10М в обсязі КР-2, між Товариством Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (надалі - кредитор) та Компанією Growex Trade LTD (нерезидент, Mahe, Seychelles) (надалі - поручитель) було укладено договір поруки №12КР від 10.08.2018 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань боржником: Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 00190977, зареєстроване за адресою: 50066, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг), що виникли з договору № 483-52-10 на виконання робіт з капітального ремонту секцій тепловоза від 04.04.2013 (надалі - основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.

Згідно з п. 2.1 договору поруки, порукою забезпечуються грошові зобов`язання боржника в сумі 7 483 391,34 грн. з оплати виконаних робіт за основним договором.

У зв`язку із виникненням у Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованості за договором капітального ремонту, позивачем 14.08.2018 та 20.08.2018 було пред`явлено поручителю вимоги про сплату суми основної заборгованості у розмірі 7 483 391,34 грн.

Відповіді на вказані вимоги поручитель не надав, суму основного боргу не сплатив, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

За порушення строку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачам до сплати інфляційну складову у розмірі 6 683 394,51 грн. та 3% річних у розмірі 1 159 292,38 грн.

Під час судового розгляду, позивачем було заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску трирічного строку нарахування 3% річних та інфляційної складової.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА-1.

Представником відповідача-1 на протязі розгляду даної справи надавались заяви, у яких останній визнавав позовні вимоги та просив суд розглядати справу за відсутності його повноважного представника.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА-2.

Відповідач-2 надав до суду відзив (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), у якому заперечив проти задоволення позову з огляду на таке.

Відповідач-2 заявив про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних. На думку відповідача, нарахування інфляційних втрат і 3 % річних має відбуватися з 14.09.2015, а не з 30.11.2014.

Крім того, відповідач-2 зазначив, що позивач, здійснюючи розрахунок інфляційних втрат, не зазначив, яку методику розрахунку він застосовував, не зазначив офіційного індексу інфляції, що визначається кожного місяця Державним комітетом статистики України.

Відповідач-2 звернув увагу на те, що у Постійно діючому Регіональному Третейському суді при Асоціації "Регіональна правова група" (надалі - третейський суд) розглядається справа №14/126К-15 за позовом ТОВ "Техно-Бізнес" до ПрАТ "ЦГЗК" про стягнення 14069439,14 грн. за порушення умов договору підряду № 483-52-10 від 04.04.2013.

Підставою позову по справі № 904/4147/18, також є порушення умов договору підряду, предметом позову є, зокрема, стягнення суми основного боргу у розмірі 7483391,34 грн.

Відповідач-2 вважає, що позовні вимоги за основним зобов`язанням в обох справах співпадають в частині стягнення основного боргу, і часткового співпадають щодо сум похідних вимог (інфляційні втрати та 3% річних).

Також відповідач-2 зазначив, що заявлені позовні вимоги, виходять за межі суми, яка забезпечена порукою.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційної складової у розмірі 6 683 394,51 грн. та 3% річних у розмірі 1 159 292,38 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (в які строки і якому розмірі роботи мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (який обсяг робіт і в які строки в дійсності оплачено), які саме зобов`язання порушені боржником (в якому обсязі кожний з боржників має відповідати за порушення грошового зобов`язання), яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником (чи наявні підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення інфляційної складової та 3% річних).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (надалі - виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - замовник) було укладено договір на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЄ10М в обсязі КР-2 № 483-52-10 від 04.04.2013 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 9.1 договору (в редакції додаткової угоди № 8 від 05.05.2014), договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє по 31.12.2014.

Пунктом 1.1.4 договору (в редакції додаткової угоди № 8 від 05.05.2014) визначено, що замовник передає, а виконавець зобов`язується виконати у відповідності до правил капітального ремонту тепловозів ЦТВР-ЦТ4662, затверджених наказом Міністерства шляхів сполучення СРСР від 24.12.1988, роботи по капітальному ремонту в обсязі КР-2 (в тому числі капітальний ремонт електричних машин тепловозу в обсязі КР-2) секції тепловоза серії 2ТЄ10М зав. № 2562АБ (інв. № 05026041) (надалі - тепловоз), а саме: ремонт двох секцій загальною вартістю 6 348 000 грн. з ПДВ.

У додатку № 1 до додаткової угоди № 8 від 05.05.2014 сторони визначили калькуляцію на капітальний ремонт тепловоза за 1 секцію.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 19.11.2014), ціна додаткових робіт при капітальному ремонті тепловозу 2ТЄ10М зав. № 2562АБ в обсязі КР-2 (в тому числі капітальний ремонт електричних машин тепловозу в обсязі КР-2) складає 4 835 391,34 грн. з урахуванням ПДВ 20% - 805 898,56 грн. та визначається на підставі калькуляції (додаток №1 до додаткової угоди № 11).

У додатку № 1 до додаткової угоди № 11 від 19.11.2014 сторони визначили калькуляцію додаткових робіт.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, виконав роботи з ремонту тепловоза загальною вартістю 11 183 391,34 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 1 від 24.11.2014.

Виконавець виставив замовнику рахунки на оплату № 23 від 24.11.2014 на суму 6 348 000 грн. та № 24 від 24.11.2014 на суму 4 835 391,34 грн.

У пункті 3.1.6 договору (в редакції додаткової угоди № 8 від 05.05.2014) сторони дійшли згоди, що розрахунок за виконання капітального ремонту тепловоза серії 2ТЄ10М зав. № 2562АБ в обсязі КР-2 замовник здійснює відповідно до виставленого рахунку на протязі 5 календарних днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

Пунктом 3.1.9 договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 19.11.2014) встановлено, що розрахунок за додаткові роботи за додатковою угодою № 11 по капітальному ремонту тепловоза серії 2ТЄ10М зав. № 2562АБ в обсязі КР-2 замовник здійснює відповідно до виставленого рахунку на протязі 5 календарних днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

З урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем-2 своїх зобов`язань за договором з оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Однак, відповідач-2 порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив виконані роботи у повному обсязі у встановлені строки. На виконання умов договору та додаткових угод, платіжними дорученнями № від 28.11.2014 на суму 1 000 000 грн., № від 11.12.2014 на суму 1 000 000 грн., № від 18.12.2014 на суму 500 000 грн., № від 25.12.2014 на суму 500 000 грн., № від 17.09.2015 на суму 200 000 грн., № від 14.09.2015 на суму 300 000 грн. та № від 17.09.2015 на суму 200 000 грн. Загалом замовником було сплачено виконавцю грошові кошти у розмірі 3 700 000 грн.

За таких обставин, у Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" у розмірі 7 483 391,34 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЄ10М в обсязі КР-2, між Товариством Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (надалі - кредитор) та Компанією Growex Trade LTD (нерезидент, Mahe, Seychelles) (надалі - поручитель) було укладено договір поруки №12КР від 10.08.2018 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань боржником: Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 00190977, зареєстроване за адресою: 50066, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг), що виникли з договору №483-52-10 на виконання робіт з капітального ремонту секцій тепловоза від 04.04.2013 (надалі - основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.

Згідно з п. 2.1 договору поруки, порукою забезпечуються грошові зобов`язання боржника в сумі 7 483 391,34 грн. з оплати виконаних робіт за основним договором.

Пунктом 3.1 договору поруки визначено, що поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання в повному обсязі.

Пунктом 4.1.1 договору поруки встановлено, що при порушенні боржником зобов`язання перед кредитором за основним договором, поручитель зобов`язаний виконати за боржника зобов`язання у три денний строк з дня отримання поручителем від кредитора відповідної вимоги про таке виконання.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положеннями статті 554 ЦК України встановлено, що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв`язку із виникненням у Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованості за договором капітального ремонту, позивачем 14.08.2018 та 20.08.2018 було пред`явлено поручителю вимоги про сплату суми основної заборгованості у розмірі 7 483 391,34 грн.

Відповіді на вказані вимоги поручитель не надав, суму основного боргу не сплатив.

За таких обставин, вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів-1,2 суми основної заборгованості у розмірі 7 483 391,34 грн. є обґрунтованою.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував до сплати 3% річних у розмірі 1 159 292,38 грн. за загальний період з 30.11.2014 по 22.10.2019 та інфляційну складову у розмірі 6 683 394,51 грн. за загальний період з грудня 2014 року по листопад 2019 року.

Перевіривши розрахунок, доданий до позову, суд встановив, що позивачем при здійсненні нарахування 3% річних не було враховано вимоги частини 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так останній (5-й день) виконання відповідачем-2 грошового зобов`язання припадає на 29.11.2014, який є вихідним днем. Відтак, крайній термін виконання відповідачем-2 грошового зобов`язання, на підставі наведених вимог чинного законодавства, переноситься на 01.12.2014 - перший за ним робочий день. Відповідно, нарахування штрафних санкцій має здійснюватись позивачем з 02.12.2014.

Крім того, позивачем не було враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення штрафних санкцій.

За розрахунком суду:

3% річних на суму боргу 10 183 391,34 грн. за період з 02.12.2014 по 10.12.2014 = 7532,92 грн.;

3% річних на суму боргу 9 183 391,34 грн. за період з 11.12.2014 по 17.12.2014 = 5283,60 грн.;

3% річних на суму боргу 8 683 391,34 грн. за період з 18.12.2014 по 24.12.2014 = 4995,92 грн.;

3% річних на суму боргу 8 183 391,34 грн. за період з 25.12.2014 по 13.09.2015 = 176895,77 грн.;

3% річних на суму боргу 7 883 391,34 грн. за період з 14.09.2015 по 16.09.2015 = 1943,85 грн.;

3% річних на суму боргу 7 483 391,34 грн. за період з 17.09.2015 по 26.12.2019 = 960129,36 грн.

Всього: 1 156 781,42 грн.

При цьому слід зазначити, що за договором поруки, порукою забезпечуються грошові зобов`язання боржника в сумі 7 483 391,34 грн. З урахуванням положень статті 554 ЦК України та п. 5.1 договору поруки, нарахування 3% річних та інфляційної складової є правомірним на суму забезпеченого грошового зобов`язання.

Разом з тим, як вбачається з поданих позивачем розрахунків, останнім нараховуються 3% річних на суми, що є більшими ніж забезпечене грошове зобов`язання.

За таких обставин, солідарним є зобов`язання відповідачів зі сплати 3% річних у розмірі 1137885,53 грн. (3% річних на суму боргу 7 483 391,34 грн. за період з 02.12.2014 по 26.12.2019).

Зобов`язання зі сплати 3% річних у розмірі 18 895,98 грн. слід покласти на відповідача-2.

Сума інфляційної складової за розрахунком суду:

- на суму боргу 8 183 391,34 за період грудень 2014 року = 245 501,74 грн.;

- на суму боргу 7 483 391,34 грн. за період з січня 2015 року по листопад 2019 року = 8 194 269,23 грн.

Всього: 8 439 770,97 грн.

Тобто розмір інфляційної складової за заявлений позивачем період становить суму в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення. Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

При цьому слід зазначити, що за договором поруки, порукою забезпечуються грошові зобов`язання боржника в сумі 7 483 391,34 грн. З урахуванням положень статті 554 ЦК України та п. 5.1 договору поруки, нарахування 3% річних та інфляційної складової є правомірним на суму забезпеченого грошового зобов`язання.

Разом з тим, як вбачається з поданих позивачем розрахунків, за період грудень 2014 року останнім нараховується інфляційна складова на суму, що є більшою ніж забезпечене грошове зобов`язання.

За таких обставин, солідарним є зобов`язання відповідачів зі сплати інфляційної складової у розмірі 6 682 394,51 грн. (інфляційна складована суму боргу 7 483 391,34 грн. за період з грудня 2014 року по листопад 2019 року).

Зобов`язання зі сплати інфляційної складової у розмірі 1 000 грн. слід покласти на відповідача-2.

Щодо твердження відповідача-2 про те, що Постійно діючим Регіональним Третейським судом при Асоціації "Регіональна правова група" (надалі - третейський суд) розглядається справа №14/126К-15 з тим самим предметом спору слід зазначити про таке.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 904/4147/18 касаційний суд дійшов висновку про те, що відсутність взаємної згоди всіх сторін спору (позивача та двох солідарних відповідачів) на його вирішення третейським судом, оформленої відповідним третейським застереженням, виключає можливість розгляду даного спору таким судом. Справу № 904/4147/18 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Частиною 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

ЩОДО КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА-2 ПРО ЗАСТОСУВАННЯ СТРОКІВ ПОЗОВНОЇ ДАВНОСТІ ДО ПОЗОВНИХ ВИМОГ:

Відповідач-2 заявив про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних. На думку відповідача, нарахування інфляційних втрат і 3 % річних має відбуватися з 14.09.2015, а не з 30.11.2014.

Частиною 1 ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як зазначено вище, позивачем нараховано до сплати 3% річних за період з 30.11.2014 по 22.10.2019. З даним позовом позивач звернувся до суду 14.09.2018. Тобто, позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 30.11.2014 по 13.09.2015 заявлені поза межами строків позовної давності.

З огляду на матеріали справи, у даному випадку відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску такого строку.

За таких обставин, до вимог позивача про стягнення 3% річних за період з 02.12.2014 (з урахуванням встановленого судом початку перебігу строку нарахування) по 13.09.2015 (що становить суму 194 708,21 грн.) слід застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ч. 4. ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стосовно застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення інфляційної складової слід зазначити таке.

Як вказано вище, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано до сплати інфляційну складову у розмірі 6 683 394,51 грн. за загальний період з грудня 2014 року по листопад 2019 року.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

Отже, зважаючи на положення частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки становлять способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким кредитор наділений з огляду на нормативне закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу (місяць), протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 №921/212/18.

Встановлення законодавцем права кредитора на одержання коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зумовлене специфічним видом такого майна, як грошові кошти, якому незалежно від факторів природного середовища (форс-мажорним обставинам) притаманна властивість знецінюватись в більшій мірі ніж всім іншим видам майна (нерухомості, дорогоцінним металам, автомобілям тощо).

А тому, норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило б загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Зважаючи на те, що застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то інфляційна складова є частиною суми основного боргу і не може відокремлюватись від неї.

Така сама позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Положеннями статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, бути віднесена часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Так, остання оплата суми основного боргу за договором № 483-52-10 від 04.04.2013 була здійснена відповідачем 17.09.2015. Відповідно, строки позовної давності за вимогами позивача про стягнення суми основного боргу мають відліковуватись від 17.09.2015 та спливають 17.09.2018. Як зазначено вище, з даним позовом позивач звернувся до суду 14.09.2018, тобто строк позовної давності за вимогами про стягнення суми основної заборгованості не є пропущеним.

За таких обставин, до вимог позивача про стягнення інфляційної складової не може бути застосований строк позовної давності, оскільки така складова є невід`ємною частиною основного боргу, а строк позовної даності за вимогами про сплату суми основної заборгованості за договором не є пропущеним.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЄ10М в обсязі КР-2 № 483-52-10 від 04.04.2013 (разом з додатковими угодами) (т. 1 а.с. 14 - 23), актом виконаних робіт (т. 1 а.с. 24), рахунками (т. 1 а.с. 25 - 26), платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 29 - 35), договором поруки (т. 1 а.с. 36 - 38), вимогами (т. 1 а.с. 42 - 43), доказами правосуб`єктності Компанії Growex Trade LTD (разом з доказами повноважень керівника) (т. 1 а.с. 54 - 113, т. 3 а.с. 39 - 89).

Обставини, на які посилається відповідач-2, доводяться довідкою про стан розгляду третейської справи (т. 8, а.с. 55).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму основної заборгованості у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційну складову у розмірі 6682394,51 грн. та 3% річних у розмірі 962 073,21 грн.

Стягнути з відповідача-2 на користь позивача інфляційну складову у розмірі 1 000 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 3% річних у розмірі 2 510,96 грн. через помилкове нарахування такої суми.

Відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 3% річних у розмірі 194 708,21 грн. внаслідок застосування строків позовної давності.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору розподіляються пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (місцезнаходження: , Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код: 00190977) та Компанії Growex Trade LTD (місцезнаходження: Global Gateway 8, Rue de la Perle, Providence, Mahe, Seychelles; реєстраційний номер: 153760) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (місцезнаходження: 53032, Дніпропетровська область, с. Вільне, вул. Меліоративна, 26); ідентифікаційний код: 34919251) суму основної заборгованості у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційну складову у розмірі 6 682 394,51 грн. та 3% річних у розмірі 962 073,21 грн.

Стягнути з Компанії Growex Trade LTD (місцезнаходження: Global Gateway 8, Rue de la Perle, Providence, Mahe, Seychelles; реєстраційний номер: 153760) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (місцезнаходження: 53032, Дніпропетровська область, с. Вільне, вул. Меліоративна, 26); ідентифікаційний код: 34919251) витрати зі сплати судового збору у розмірі 113 458,94 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (місцезнаходження: , Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код: 00190977) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Бізнес" (місцезнаходження: 53032, Дніпропетровська область, с. Вільне, вул. Меліоративна, 26); ідентифікаційний код: 34919251) інфляційну складову у розмірі 1 000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 113 473,94 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 197 219,17 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 27.02.2020.

Суддя М.О. Ніколенко