ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" лютого 2020 р. Cправа № 902/1081/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши без виклику сторін в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001)

до: Фізичної особи-підприємця Чорного Руслана Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 14441,22 грн. заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" подано позов до Фізичної особи-підприємця Чорного Руслана Миколайовича про стягнення 14441,22 грн заборгованості.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на підписання 01.03.2011 Фізичною особою-підприємцем Чорним Русланом Миколайовичем заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, внаслідок чого між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського обслуговування №б/н від 01.03.2011 із наданням кредитного ліміту на поточний рахунок відповідача в розмірі 6000 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов вказаного Договору в частині повного та своєчасного погашення кредитних коштів, позивачем заявлено до стягнення 14441,22 грн заборгованості, з яких: 7766,56 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 6674,66 грн - пені.

Ухвалою суду від 23.12.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1081/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема щодо подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Про відкриття провадження у справі позивачу достеменно відомо, що стверджується наявною в матеріалах справи довідкою відповідального працівника Господарського суду Вінницької області про доставку відповідної ухвали 23.12.2019 до його електронної скриньки. При цьому ухвалу про відкриття провадження у справі, яка направлялася на юридичну адресу відповідача, повернуто на адресу суду із відміткою поштового відділення причин повернення: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень, в т.ч. рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвали суду є наслідком його бездіяльності, оскільки відповідне направлення здійснювалося на офіційну адресу його місцезнаходження згідно з відомостями, що містяться в ЄДРЮОФОП.

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №902/1081/19 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Разом з тим, відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

01.03.2011 СПД (ФОП) Чорним Русланом Миколайовичем (Боржник, відповідач) було підписано з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (Банк, позивач) заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, на підставі якої Банком було відкрито поточний рахунок відповідачу (а.с. 21, т. 1).

За умовами Заяви від 01.03.2011 Клієнт банку, підписавши дану заяву погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку http //www.privatbank.ua, http //client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Клієнт банку підписавши заяву від 01.03.2011 підтвердив, що він приєднується та зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах Банку - Договір банківського обслуговування в цілому. Відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (http //www.privatbank.ua, http //client-bank.privatbank.ua або інший Інтернет/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Сторони за Заявою від 01.03.2011 також погодили, що при укладенні договорів, а також додаткових угод до них Банк та Клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки банку і підпису особи, уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені Банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Також підписанням заяви від 01.03.2011 сторони погодили порядок ознайомлення зі змінами тарифів Банку, зокрема Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Актуалізуються Умови та Правила надання банківських послуг не частіше одного разу на місяць, з обов`язковою публікацією на сайті Банку до 25-го числа місяця, що передує змінам. Усі клієнти повинні в обов`язковому порядку виконувати вимоги цього документа та ознайомлюватися із внесеними змінами. Крім інформації на сайті Банку www.privatbank.ua, зміни Тарифів доводяться до відома клієнтів за допомогою банкоматів та/або терміналів самообслуговування та/або POS-терміналів (друкування інформації на чеках).

Окрім того, з моменту підписання Анкети-заяви клієнт зобов`язався в разі зміни контактних даних останнього (перш за все номера мобільного телефону) інформувати про це Банк.

Розділом 3.18 Умов та правил надання банківських послуг регулюються взаємовідносини між Клієнтом та Банком щодо умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів.

Як слідує з наявної у матеріалах справи довідки про встановлення кредитних лімітів (вих. №08.7.0.0.0./51 від 15.11.2019), відповідачу станом на 02.03.2011 встановлено кредитний ліміт в розмірі 6000 грн та станом на 23.03.2011 - в розмірі 5800 грн (а.с.32, т.1).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами при підписанні відповідачем заяви від 25.05.2012 виникли відносини, що підпадають під регулювання наступних статей чинного законодавства.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ст.633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У ч.1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Отже, суд приходить до висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач , підписавши заяву про відкриття поточного рахунку від 01.03.2011, містять істотні умови змішаного договору - кредитного договору та договору банківського рахунку.

Також суд вважає, що підписання сторонами Умов та правил надання банківських послуг є дотриманням письмової форми такого змішаного договору.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позичальник) отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в розмірі 6000 грн.

Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за вказаним договором в межах кредитних лімітів на поточному рахунку СПД (ФОП) Чорного Руслана Миколайовича станом на 22.10.2019 обліковується заборгованість в сумі 21280,23 грн, яка складається з наступного: 2899,41 грн - заборгованість за кредитом; 9390,23 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 339,72 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8650,87 грн - пеня, що підтверджується банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості станом на 22.10.2019 (а.с. 33-38, т. 1).

При цьому, відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 15.10.2015 у справі №902/1271/15 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Чорного Руслана Миколайовича стягнуто з відповідача заборгованість за договором б/н від 01.03.2011, яка включає: 2899,41 грн - заборгованості за кредитом, 1623,67 грн - проценти за користування кредитом, 1976,21 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 339,72 грн - комісії за користування кредитом.

Враховуючи, що грошове зобов`язання за вказаним рішенням відповідачем повністю не виконано, позивач звернувся з вимогами про стягнення 7766,56 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 6674,66 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період, що неохоплений рішенням Господарського суду Вінницької області у справі №902/1271/15 по 22.10.2019.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Розглянувши позовну вимогу позивача про стягнення 7766,56 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, суд дійшов висновку про її обґрунтованість, враховуючи умови укладеного договору та приписи ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Відтак дана вимога підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з позивача 6674,66 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, в результаті чого суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.3.18.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4 винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5. 3.18.4.4. 3.18.4 5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту. Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Пунктом 3.18.5.4. Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1, 3.18.5.2., 3.18.5.3. здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 6674,66 грн пені є правомірною, оскільки відповідає умовам укладеного договору та чинного законодавства.

При цьому суду зазначає, що відповідач, підписавши анкету - заяву від 01.03.2011 погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування та відповідно взяв на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного Договору, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №923/760/18 від 08.07.2019.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам відповідачем не подано до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та пені, в тому числі доказів погашення заборгованості перед позивачем чи власного контррозрахунку заборгованості.

Враховуючи викладене, заявлений Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" позов підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чорного Руслана Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; ) 7766,56 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом та 6674,66 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 1921 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 21 лютого 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; а/с 1800, м. Дніпро, 49027;

4 - відповідачу - АДРЕСА_1.