ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.2020 Справа №905/2231/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», місто Авдіївка, Донецька область, ,

до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», місто Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця», місто Лиман, Донецька область, ,

про стягнення 8573,18 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №11/10/197 від 26.11.2019 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення 8 573,18грн. збитків у вигляді нестачі на підставі положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, Закону України «Про залізничний транспорт».

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2231/19 визначено суддю Кротінову О.В.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання зобов`язань за договором №19/151 від 07.06.2018, який укладений між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг», на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, за накладною №47261243 відправлено у вагонах №67174839, №67351635, №67675751, №67676627, №67873638 вантаж вугілля кам`яне марки г-газовий, Г(Г2) Р(0-200), однак на станції призначення залізницею виявлено недостачу вантажу, про що складено комерційні акти №482803/65, №482803/66, №482803/67, №482803/68, №482803/69 від 19.06.2019.

Обставини викладені в означених актах, на думку позивача, свідчать про незбереження вантажу внаслідок винних дій відповідача, що спричинило збитки у вигляді вартості втраченого майна, а саме відсутнього вугілля кам`яного марки г-газовий, Г(Г2) Р(0-200).

На підтвердження вказаних обставин позивач надав залізничну накладну №47261243, комерційні акти №482803/65 від 19.06.2019, №482803/66 від 19.06.2019, №482803/67 від 19.06.2019, №482803/68 від 19.06.2019, №482803/69 від 19.06.2019, розрахунок вартості вагової нестачі вугілля, а також у копіях: договір №19/151 від 07.06.2019 разом з специфікацією №1 від 07.06.2019 та зі змінами до специфікації до нього, рахунок-фактуру №1606-4 від 16.06.2019, акт приймання-передачі вугільної продукції №1606-4 від 16.06.2019 до договору №19/151 від 07.06.2019, довідка Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» №1/6342 від 28.10.2019, документи у підтвердження повноважень представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.308 Господарського кодексу України, ст.ст.12,25 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст.110,114,127,129 Статуту залізниць України.

Ухвалою суду від 09.12.2019 прийнято позовну заяву №11/10/197 від 26.11.2019 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2231/19; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 08.01.2020; встановлено строк позивачу для надання відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 08.01.2020; письмових пояснень щодо посилання у накладній №47261243 у графі 15 на УДК №1422 від 16.06.2019, докази понесення заявлених до стягнення збитків; встановлено строк відповідачу для надання відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 30.12.2019, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання.

02.01.2020 від позивача через канцелярію Господарського суду Донецької області отримано письмові пояснення №11/10/1085 від 26.12.2019 на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 09.12.2019 у справі щодо посилання у графі 15 накладній №47261243 на УДК №1422 від 16.06.2019 та понесення заявлених до стягнення збитків, разом із клопотанням №11/10/1086 від 26.12.2019, у якому просить розглянути справу №905/2231/19, призначену на 08.01.2020, без участі представника позивача, з урахуванням наданих документів та письмових пояснень.

До матеріалів справи долучено копію банківської виписки Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» за 10.07.2019.

Клопотання позивача №11/10/1086 від 26.12.2019 задоволено судом.

Згідно приписів ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.01.2020 оголошувалась перерва по 04.02.2020.

Відповідачем відзив суду не представлено.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості учасникам процесу для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, а також ухвалою суду, не подав відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.9 ст.165 вказаного нормативно-правового акту.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» (Постачальник) укладено договір №19/151 від 07.06.2019, на підставі якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію (далі-ресурс) за марочним складом, ціною та в кількості, вказаної в відповідних Специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного договору, та на умовах, викладених у даному договорі (п.1.1 договору).

Обсяги і терміни (періоди) поставок ресурсу узгоджуються сторонами шляхом підписання специфікацій (п. 1.2. договору).

Згідно з п.2.1 договору кількість, марочний склад і ассортимент ресурсу вказується у специфікаціях до даного договору, що є невід`ємною його частиною.

Ресурс, вказаний у специфікації до даного договору, поставляється на умовах, вказаних в специфікаціях, згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, з урахуванням , положень і застережень, які містяться в даному договорі (базисні умови поставки, якщо інше узгоджено сторонами в даній специфікації до договору (п.3.1. договору).

Датою поставки (передачі) ресурса (відповідної партії) від постачальника до покупця вважається дата календарного штемпеля в залізничній накладній, згідно умов поставки, якщо інше не узгоджено сторонами в специфікації (п.3.2. договору).

Згідно з п.3.3. ресурс поставляється партіями залізничним транспортом у справних полувагонах навалом. Мінімальна партія відвантаження - 1 напіввагон.

За умовами п.3.4. договору право власності на ресурс і ризики його знищення або псування переходить від постачальника до покупця з дати поставки ресурсу, якщо інше не узгоджено сторонами в відповідній додатковій угоді або специфікації до договору.

Поставка ресурса здійснюється за цінами, які визначені згідно з умовами поставки, вказані у специфікаціях і включають в себе всі податки, збори і інші обов`язкові платежі, а також вартість маркування і інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою ресурсу (п.4.1. договору).

Згідно з п.6.1. договору приймання кожної партії ресурса за кількістю здійснюється вантажоотримувачем на підставі даних, вказаних у залізничній накладній. Приймання ресурса (його частини) за кількістю проводиться відповідно з інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 N П-6 с наступними змінами.

При визначені маси нетто ресурса (його частини) тара вагона приймається по даним, вказаним у залізничній накладній.

При цьому застосовується норма нестачі (природне зменшення і похибка ваг) - 1,0% (один процент) від маси нетто ресурса, вказаній у залізничній накладній (п.6.2 договору).

За приписами п.6.5 договору данні оформлені актом використовуються для розрахунків за поставки.

Відповідно до п.10.5. даний договір діє до 30.05.2020. Закінчення терміну дії даного договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань за даним договором.

Як вбачається із специфікації №1 від 07.06.2019 до договору поставки №19/151 від 07.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» (постачальник) та Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) дійшли згоди відвантажити з 07.06.2019 по 10.07.2019 та поставити з 07.06.2019 по 31.07.2019 (з урахуванням змін від 27.06.2019 до специфікації №1 від 07.06.2019) на умовах «СРТ, станція призначення» у відповідності з міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс» в редакції 2000 року вугілля кам`яне, Г(Г2) Р 0-200, (код УКТ ВЕД02701) ш.Степная, ТУ У 05.1-8:2018 у кількості 50000,00т. (+-10%), ціною 1707,11грн. без ПДВ за 1т., загальна сума 102426600,00грн. з ПДВ, вантажоодержувачем визначено Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», ст.Авдіївка Донецької залізниці.

У п.5 специфікації №1 від 07.06.2019 до договору №19/151 від 07.06.2019 вантажовідправником визначається, зокрема, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

Пунктом 7 специфікації сторони погодили умови визначення остаточної ціни за вугілля.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

16.06.2019 за накладною №47261243 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (вантажовідправник) зі станції Миколаївка-Донецька Придніпровська залізниця з на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, (вантажоодержувач), зокрема, у вагонах №67174839, №67351635, №67675751, №67676627, №67873638, вантаж вугілля кам`яне марки г-газове. Г(Г2) Р(0-200). Груз марковано шляхом нанесення подовжніх смуг по всій довжині вогона.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу: у вагоні №67174839 нетто 68850 кг., у вагоні №67351635 нетто 68300 кг. , у вагоні №67675751 нетто 68300 кг., у вагоні №67676627 нетто 68350 кг., у вагоні №67873638 нетто68900 кг.

На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статут залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складено комерційні акти: №482803/65 від 19.06.2019 відповідно до якого на підставі акту загальної форми №26795 від 18.06.2019 ст.Покровськ, №482803/66 від 19.06.2019 відповідно до якого на підставі акту загальної форми №26798 від 18.06.2019 ст.Покровськ, №482803/67 від 19.06.2019 відповідно до якого на підставі акту загальної форми №26797 від 18.06.2019 ст.Покровськ, №482803/68 від 19.06.2019 відповідно до якого на підставі акту загальної форми №26796 від 18.06.2019 ст.Покровськ, №482803/69 від 19.06.2019 відповідно до якого на підставі акту загальної форми №26794 від 18.06.2019 ст.Покровськ, на справних 100-тонних електричних вагах вантажоодержувача №0380, приписаних до залізниці та повірених 22.04.2019, виявилось:

- у вагоні №67174839 - нетто 67450 кг., тара 23200 кг., що менше ваги накладної на 1400 кг.;

- у вагоні №67351635 - нетто 66300 кг., тара 22200 кг., що менше ваги накладної на 2000 кг.;

- у вагоні №67675751 - нетто66650 кг., тара 25000 кг., що менше ваги накладної на 1650 кг.;

- у вагоні №67676627 - нетто 66700 кг., тара 24200 кг., що менше ваги накладної на 1650 кг.;

- у вагоні №67873638 - нетто 67700 кг., тара 23100 кг., що менше ваги накладної на 1200 кг.

У комерційному акті №482803/65 від 19.06.2019 у розділі «Д» відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені, течі вантажу не має; поверхня вантажу нижче рівня бортів на 10 см, розрівняна, маркована продовжніми смугами, плівкою проти видування не вкривалась; у вагоні над 1,7 люком виїмка 150 см. х 280 см. х 60 см., - маркування порушено; переважування вантажу здійснювали: ДС ОСОБА_5 , комерційний агент ОСОБА_6, прийомоздавальник ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_2 , о/у ОСОБА_3 ; при повторному переважуванні у присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась, завідуючий вантажним двором відсутній по штату.

У комерційному акті №482803/66 від 19.06.2019 у розділі «Д» відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені, течі вантажу не має; поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см, розрівняна, маркована продовжніми смугами, плівкою проти видування не вкривалась; у вагоні над 1,7 люком виїмка 150 см. х 280 см. х 60 см., - маркування порушено; переважування вантажу здійснювали: ДС ОСОБА_5 , комерційний агент ОСОБА_6, прийомоздавальник ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_2 , о/у ОСОБА_3 ; при повторному переважуванні у присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась, завідуючий вантажним двором відсутній по штату.

У комерційному акті №482803/67 від 19.06.2019 у розділі «Д» відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені, течі вантажу не має; поверхня вантажу нижче рівня бортів на 30 см, розрівняна, маркована продовжніми смугами, плівкою проти видування не вкривалась; у вагоні над 1,7 люком виїмка 150 см. х 280 см. х 60 см., - маркування порушено; переважування вантажу здійснювали: ДС ОСОБА_5 , комерційний агент ОСОБА_6, прийомоздавальник ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_2 , о/у ОСОБА_3 ; при повторному переважуванні у присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась, завідуючий вантажним двором відсутній по штату.

У комерційному акті №482803/68 від 19.06.2019 у розділі «Д» відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені, течі вантажу не має; поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см, розрівняна, маркована продовжніми смугами, плівкою проти видування не вкривалась; у вагоні над 1,4,7 люком виїмка 150 см. х 280 см. х 60 см. - 70 см. - маркування порушено; переважування вантажу здійснювали: ДС ОСОБА_5 , комерційний агент ОСОБА_6, прийомоздавальник ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_2 , о/у ОСОБА_3 ; при повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась, завідуючий вантажним двором відсутній по штату.

У комерційному акті №482803/69 від 19.06.2019 у розділі «Д» відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені, течі вантажу не має; поверхня вантажу на рівні бортів розрівняна, маркована продовжніми смугами, плівкою проти видування не вкривалась; у вагоні над 1 люком виїмка 150 см. х 280 см. х 30 см. , над 7 люком виїмка 150 см. х 280 см. х 60 см., над 2-3 люками з двух сторін до бортів скоси 300 см. х 80 см. х 40 см. - маркування порушено; переважування вантажу здійснювали: ДС ОСОБА_5 , комерційний агент ОСОБА_6 , прийомоздавальник ПАТ «АКХЗ» ОСОБА_2 , о/у ОСОБА_3 ; при повторному переважуванні у присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась, завідуючий вантажним двором відсутній по штату.

Належність складання актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження, втрату, нестачу, псування, пошкодження прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлені актами справність спірного вагону та сліди доступу до вантажу, порушення маркування.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів не збереження вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено належними доказами комерційними актами: №482803/65, №482803/66, №482803/67, №482803/68, №482803/69 від 19.06.2019.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Таке спростовує твердження відповідача щодо підтвердження актом приймання-передачі отримання товарно-матеріальних цінностей в повному обсязі, оскільки акт, у розглядуваному у випадку, не є документом, що підтверджує фактичну кількість отриманого покупцем вантажу внаслідок перевезення.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний акт прийому-передачі вугільної продукції №1606-4 від 16.06.2019 згідно договору №19/151 від 07.06.2019, що засвідчує передання Товариством з обмеженою відповідальністю "Д.ТРЕЙДІНГ" Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" 691,300т., у тому числі вантаж за залізничною накладною №47261243, зокрема, у вагонах №67174839, №67351635, №67675751, №67676627, №67873638 та рахунок-фактура №1606-4 від 16.06.2019 до договору №19/151 від 07.06.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.ТРЕЙДІНГ" на загальну суму до сплати 1429763,26грн. із визначенням постачальника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Д.ТРЕЙДІНГ", вантажовідправника - Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", вантажоотримувача - Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод".

Беручи до уваги умови договору №19/151 від 07.06.2019 разом з специфікацією №1 від 07.06.2019 до нього, п.4.1 договору поставка ресурса здійснюється за цінами, які визначені згідно з умовами поставки, вказані у специфікаціях і включають в себе всі податки, збори і інші обов`язкові платежі, а також вартість маркування і інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою ресурсу

Відповідно до умов договору №19/151від 07.06.2019 разом із специфікацією №1 від 07.06.2019 до нього, вбачається делегування Приватному акціонерному товариству "ДТЕК Павлоградвугілля" обов`язку відправлення вантажу за договором №19/151 від 07.06.2019, на виконання якого відбулось спірне перевезення.

Згідно довідки Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" №1/6342 від 28.10.2019 визначено вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої Приватним акціонерним товариствм "ДТЕК Павлоградвугілля" (станція Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці) на адресу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (станція Авдіївка Донецької залізниці) за накладною №47261243 у розмірі 1980,62грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Однак, виходячи з предмета спору, яким є стягнення збитків, сплату вантажу на підставі рахунку-фактури №1606-4 від 16.06.2019, згідно даних банківської виписки за 10.07.2019 саме у розмірі та за ціною визначеній у ньому, а також викладене вище, суд приймає означений рахунок із актом приймання-передачі, як документ, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу.

Одночасно, згідно умов договору №19/151 від 07.06.2019 разом з специфікацією №1 від 07.06.2019 до нього, п.4.1 договору та зміст перелічених документів, у спірних правовідносинах не можна вважати «документами відправника» у прямому значенні ст.115 Статуту залізниць України, оскільки Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» не виступає як учасник господарських відносин з продажу товару щодо якого виявлено недостачу, а відтак, і не має права встановити ціну, як і виставити рахунки тощо.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно розрахунку, доданому до позовної заяви, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 8573,18 грн.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000 №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) визначають у 1% маси, зазначеної в перевізних документах, для мінерального палива, коксу, руди залізної, вовни немитої, мила, м`ясо морожене, птиця бита всяка, копченості м`ясні всякі.

Беручи до уваги, встановлену Національним стандартом України ДСТУ 3472:2015 "Вугілля буре, кам`яне, та антрацит" класифікацію, за марками та групами на основі характерних загальних ознак, які відображають генетичні особливості та основні технологічні характеристики, основні показники якості вугілля кам`яного та визначення згідно ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначення гранулометричного складу", кам`яне вугілля відноситься до твердого мінерального палива, а також відсутність вказання у перевізному документі вантажу як вологого, суд погоджується із застосованою позивачем нормою недостачі.

Недостача згідно вищезазначених комерційних актів складає:

- у вагоні №67174839 - 1400 кг.,

- у вагоні №67351635 - 2000 кг.;

- у вагоні №67675751 - 1650 кг.;

- у вагоні №67676627 - 1650 кг.;

- у вагоні №67873638 - 1200 кг.

Здійснивши перерахунок, з урахуванням норм природної втрати 1%, судом встановлено, що нестача вантажу складає:

- у вагоні №67174839 - 711,50кг.;

- у вагоні №67351635 - 1317кг.;

- у вагоні №67675751 - 967кг;

- у вагоні №67676627 - 966,50кг.;

- у вагоні №67873638 - 511кг.

Беручи до уваги акт прийому-передачі вугільної продукції №1606-4 від 16.06.2019 згідно договору №19/151 від 07.06.2019 та рахунок-фактура №1606-4 від 16.06.2019 щодо загальної кількості 691,300т. вбачається визначення остаточної (фактичної) ціни спірного перевезення, зокрема, у вагонах №67174839, №67351635, №67675751, №67676627, №67873638, а саме 1723,52 грн. без ПДВ за 1т., що становить вартість з ПДВ - 2068,22грн. за 1т.

Відтак, вартість втраченого вантажу складає 9251,16грн. (2068,22грн. + 0,7115т.) + (2068,22грн. + 1,317т.) +(2068,22грн. + 0,967т.) + (2068,22грн. + 0,9665т.) +(2068,22грн. + 0,511т.).

За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Дані норми кореспондуються з положеннями Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобов`язань за договором перевезення підприємство залізничного транспорту загального користування не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу.

Факт втрати вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи.

Відтак, беручи до уваги відсутність доведення протилежного, позивач внаслідок незбереження підприємством залізничного транспорту загального користування вантажу, як його власник у розуміні умов договору №19/151 від 07.06.2019 зазнав збитків у загальному розмірі 9251,16грн.

Разом з цим, дотримуючись меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення останніх у розмірі визначеному позивачем.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», місто Авдіївка, Донецька область, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», місто Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», місто Лиман, Донецька область, про стягнення збитків у вигляді нестачі у сумі 8573,18грн., задовольнити.

2.Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, Печерський район, вулиця Єжи Гедройця (вул.Тверська), будинок 5, , баківські реквізити не вказано) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22, , банківські реквізити не вказано) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1, , банківські реквізити п/рUA2485372 в АТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851) 8573,18грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Рішення ухвалено у судовому засіданні 04.02.2020 (вступна та резолютивна частини рішення).

5.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

6. Дата складання повного тексту рішення 10.02.2020.

Суддя О.В. Кротінова