ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 Справа № 917/137/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича

до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області

про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди,

без участі представників сторін,

Обставини справи: Фізична особа-підприємець Багмут Дмитро Степанович звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011, укладеного між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та Суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою Багмутом Дмитром Степановичем, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за №00781, строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі; визнання укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00781 на умовах, запропонованих позивачем.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем прав Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича, як добросовісного користувача земельних ділянок, що належним чином виконував свої обов`язки на підставі договору оренди землі від 01.12.2011 та дотримався процедури реалізації переважного права орендаря на продовження вказаного договору на новий строк. Підставою позову позивач визначив частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 1795 від 22.02.219) проти позову заперечив, посилався на те, що договір оренди не може бути пролонгований відповідно до частин 1-5 Закону України «Про оренду землі», оскільки позивачем не надано Витягу з нормативно - грошової оцінки, яка набула чинності з січня 2019 року, відсутні будь-які докази фактичного користування земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі. Крім того, позивачу був направлений лист - заперечення у поновлення договору оренди землі в місячний термін після його закінчення.

У відповіді на відзив (вх. № 2274 від 06.03.2019) позивача зазначив, що наведені у відзиві аргументи відповідача суперечать існуючій практиці застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" та є проявом ігнорування вимог закону та договірних правовідносин сторін; вимоги щодо надання не передбачених законом документів, затягування розгляду та вирішення питання про поновлення договору, надання необґрунтованих та безпідставних відмов є порушенням права позивача на поновлення договору оренди землі та проявом недобросовісної поведінки орендодавця; неподання агрохімічного паспорта поля та витягу з нормативно-грошової оцінки не є законними підставами для відмови у поновленні договору.

18.04.2019 від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 4078), в яких відповідач повідомив, що договір оренди не може бути пролонгований, оскільки змінилася площа земельної ділянки та кадастровий номер, тобто змінився об`єкт оренди (об`єкт відсутній).

10.02.2020 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (вх. № 1595 від), в яких зазначає, що позивач бажає поновити договір на умовах, відмінних від первісного договору оренди землі (на змінених умовах), яких не було досягнуто сторонами; змінилася площа земельної ділянки, відсутній об`єкт оренди.

19.02.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 2037).

Стаття 170 Господарського процесуального кодексу України містить загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Так, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Подане клопотання не містить електронного цифрового підпису позивача, отже не підписане заявником.

Суд не приймає та не розглядає вищезазначене клопотання, оскільки останнє оформлено з порушенням Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг", клопотання не скріплено електронним цифровим підписом, а відтак не є офіційним.

Оригінал відповідної заяви до суду не надходив.

Вказане свідчить про недотримання позивачем вимог частини другої статті 170 Господарського процесуального кодексу України щодо підпису заявника чи його представника.

Відповідно до 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких обставин, клопотання позивача підлягає поверненню без розгляду.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду щодо залишення без розгляду заяви чи клопотання, які не підписано електронним цифровим підписом, наведену, зокрема, в ухвалах від 27.11.2019 у справі № 917/171/19, від 14.11.2019 у справі № 5002-3/4321-2012 , Постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 916/62/19.

Ухвалою суду від 06.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 11:00 27.02.2019.

Ухвалою від 02.04.2019 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/137/19, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10:40 09.04.2019.

Ухвалою від 08.04.2019 суд задовольнив заяву Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича про забезпечення позову, заборонив Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 та знаходяться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою від 16.07.2019 суд повернувся на стадію підготовчого провадження у справі № 917/137/19, підготовче засідання призначив на 10:40 22.07.2019.

Ухвалою від 22.07.2019 суд зупинив провадження у справі № 917/137/19 до набрання законної сили рішенням у справі № 917/750/19 за позовом до Головного Управляння Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області про визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 та поновлення запису.

18.03.2019 суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича про забезпечення позову.

Ухвалою від 31.01.2020 суд поновив провадження у справі № 917/137/19, призначив судове засідання у справі на 10:40 12.02.2020.

Ухвалою від 12.02.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 10:40 19.02.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2011 Кременчуцька районна державна адміністрація в особі голови Кременчуцької районної державної адміністрації Нагорного Юрія Олексійовича (Орендодавець) та фізична особа - підприємець Багмут Дмитро Степанович (Орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, за умовами якого Орендодавець на підставі розпорядження Голови Кременчуцької районної державної адміністрації № 432 від 04.07.2011 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Відповідно до пункту 2 договору в оренду передавалась земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0240 загальною площею 12,8572 га, з них: землі запасу сільської ради контур № 6 - 12,8572 га (рілля). Договір укладено терміном на 7 років.

Згідно з пунктом 36 договору, зазначений договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00781. Отже, дія договору закінчується 16.01.2019.

Також, Орендодавець та Орендар уклали Додаткову угоду до договору оренди землі, якою внесли зміни до пункту 7 (щодо розміру орендної плати), пунктів 11 та 31 договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011. Всі інші умови договору залишились незмінними. Додаткова угода зареєстрована у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.07.2012 за №01486.

Відповідно до пункту 6 договору, після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

З метою реалізації переважного права на поновлення договору, ФОП Багмут Д. С. завчасно - 02.10.2018 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди, до якого додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Зазначений лист-повідомлення був зареєстрований ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за №Б-14249/0/25-18 від 02.10.2018. Одночасно направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди із проектом додаткової угоди до Кременчуцької районної державної адміністрації, який отримано останньою 02.10.2018.

Листом від 08.10.2018 №2177/01-55 Кременчуцька районна державна адміністрація повідомила, що у зв`язку з набранням чинності 01.01.2013 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-VI були внесенні зміни до статті 122 Земельного кодексу України, згідно з якою районні державні адміністрації позбавлені повноважень щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність або користування. Враховуючи наведене, Кременчуцькою районною державною адміністрацією рекомендовано звернутися до розпорядника земель сільськогосподарського призначення, а саме: до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Листом від 24.10.2018 №8982/0/26-18 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило ФОП Багмута Д. С., що у додатках до листа-повідомлення відсутні агрохімічні паспорти земельної ділянки станом на час передачі земельної ділянки у користування та станом на час спливу п`ятирічного терміну з моменту передачі земельної ділянки в користування та технічна документація з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, затвердженої у відповідності до вимог чинного законодавства. Запропоновано орендарю звернутися з відповідним листом - повідомленням про поновлення договору оренди землі за місяць до спливу строку договору оренди землі.

12.12.2018 ФОП Багмут Д. С. повторно звернувся з листом-повідомленням про поновлення договору оренди, до якого, серед іншого, було додано технічну документацію з нормативно - грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0240, агрохімічний паспорт поля з показниками за 2012 рік.

Вказаний лист-повідомлення зареєстрований ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за № Б-18052/0/25-18 від 12.12.2018.

Листом від 09.01.2019 №109/0/26-19 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило ФОП Багмута Д. С. що з 01.01.2019 набрала чинність загальнонаціональна (всеукраїнська) нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів. Запропоновано врахувати зазначене та вжити відповідних заходів.

Позивач вважає, що така поведінка орендодавця в особі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області є недобросовісною, порушує переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються умовами даного договору, нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 1 цієї статті цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Приписами статей 13 та 14 Конституції України та статті 324 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 2 статті 126 Земельного кодексу України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (стаття 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з частиною 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За приписами частини другої статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13 та 30 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Як встановлено судом, предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011, укладеного між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Багмутом Дмитром Степановичем, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за №00781, строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі; визнання укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00781 в редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1 - 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав сформульовано Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов`язані одна з іншою.

Як зазначено вище, пунктом 6 договору оренди землі від 01.12.2011 сторони погодили, що договір укладено терміном на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Отже, кінцевою датою його дії (з урахуванням дати його реєстрації) є 16.01.2019.

Відповідач зазначив в письмових поясненнях, що договір оренди не може бути пролонгований, оскільки змінилася площа земельної ділянки та кадастровий номер, тобто змінився об`єкт оренди (об`єкт відсутній).

Як встановив суд, відповідно до відомостей публічно-кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0240, площею 12,8572 га відсутня.

Як убачається з наданих доказів на спірну земельну ділянку надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним особам - громадянам (як учасникам АТО) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі відповідних наказів Головного управління Дергеокадастру у Полтавській області (а. с. 110, 113, 116, 119, 122, 125, 128). Земельним ділянкам присвоєні нові кадастрові номери.

Матеріали справи не містять доказів оскарження в судовому порядку та визнання недійсними зазначених наказів Головного управління Дергеокадастру у Полтавській області.

Вказані обставини свідчать про фактичне припинення існування первинної земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0240, площею 12,8572 га (має статус архівної), яка знаходилася на території Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що поділ земельної ділянки відбувся з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 скасовано рішення господарського суду Полтавської області від 03.09.019 у справі № 917/750/19, яким задоволено позов Багмута Д. С. , визнано протиправним та скасовано державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, площею 12,8572 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області та зобов`язано Головне управління державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області поновити у державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0240, площею 12,8572 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області шляхом поновлення запису в поземельній книзі. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

Отже, земельна ділянка сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером :06:000:0240, площею 12,8572 га, як об`єкт цивільних прав, поділена та утворені нові земельні ділянки, які передано у власність іншим особам - учасникам АТО.

Приписами частини 14 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Тобто, зміна фактичних площ та меж земельних ділянок після укладення договору оренди унеможливлює пролонгацію укладеного договору у порядку, передбаченому частинами першою-шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди із дотриманням вимог чинного законодавства.

Отже, визнати поновленим договір на тих самих умовах з урахуванням зміни площі земельної ділянки, відсутності погодження такого поновлення з боку власника або розпорядника земельної ділянки та не погодивши істотних умов договору додатковою угодою, з підстав передбачених частинами першою-шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" є неможливим.

Так, згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі" інформація про об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) є істотною умовою договору.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Стаття 79-1 Земельного кодексу України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Враховуючи припинення існування спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 площею 12,8572 га, вимога про поновлення договору оренди землі є безпідставною.

Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 25.05.2016 у № 3-312гс16, відповідно до якої, зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів, що відбулося в справі, після укладення договору оренди земельних ділянок, унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Верховний Суд України дійшов висновку, що підстави для визнання переважного права на поновлення договору оренди та поновлення його на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. При цьому, слід зазначити, що причини зміни площі земельної ділянки значення не мали.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову в позові.

Відповідно до частин 9 та 10 статті 145 Господарського процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду на викладене та зважаючи на відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 145, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.04.2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д. М. Сірош