УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 лютого 2020 року Справа № 913/120/20

Провадження №7/913/120/20

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецька міська друкарня» (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 37, ідентифікаційний код 02470780)

до Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пл. Дружби Народів, 32, ідентифікаційний код 26204220)

про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

Без повідомлення та виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецька міська друкарня» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в якій заявило позовну вимогу про:

- визнання за ПАТ «Сєвєродонецька міська друкарня» права власності на комплекс будівель та споруд: будівля міської друкарні літ. (А2,а,а1-а5, Пд,п,п1) 636,0 м2; котельна літ.(Б) 69,2 м2; бокс літ.(В) 45,6 м2; бокс літ.(Г,г) 30,3 м2; склад паперу літ.(Д,д) 130,7 м2; склад літ.(Ж) 63,4 м2, який розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 37.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ним власними силами та засобами без належним чином оформлених документів було виконане самочинне будівництво вказаного комплексу будівель та споруд, щодо якого розроблено Технічний паспорт від 27.02.2019 року та під який рішенням Сєвєродонецької міської ради від 04.12.2019 року вирішено передати земельну ділянку, на підставі якого в подальшому укладено договір оренди землі №050510049 від 06.12.2019 року.

Однак, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.01.2020 року право власності на вказаний комплекс не зареєстровано (суб`єкта права власності не визначено).

При цьому, Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Сєвєродонецької міської ради у листі-відповіді від 11.01.2020 року на запит ПАТ «Сєвєродонецька міська друкарня» було повідомлено про неможливість здійснення реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

У свою чергу ПАТ «Сєвєродонецька міська друкарня» було отримано звіт про проведення технічного обстеження об`єкту, яким встановлено відповідність вимогам надійності та можливості безпечної експлуатації комплексу будівель та споруд.

А тому, зважаючи на необхідність реєстрації права власності на вказаний комплекс та отримання відповідних правовстановлюючих документів, і неможливості оформлення даного права у позасудовому порядку, позивач, керуючись положеннями ст. 376 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити:

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Позаяк, всупереч викладеному, в поданій позовній заяві не зазначено відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; а також в поданій позовній заяві відсутні відомості про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Крім цього, за приписами ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 ГПК України, письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно приписів ч. 5 ст. 91 ГПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з цим, як вбачається з додатків до позову, в якості доказів заявником до позову додано ксерокопії документів, які не є ані оригіналами документів, ані засвідченими у встановленому законом порядку копіями документів. Так, відмітка про засвідчення копії, яка передбачена п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, не містить дати засвідчення.

Таким чином, додані до позову ксерокопії документів, які не засвідчені належним чином у порядку, встановленому чинним законодавством.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 ГПК України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ГПК України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Абзацом 27 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

За змістом п. 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 року Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин, належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами учасникам справи є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, з зазначенням на ньому номеру поштового відправлення, а також розрахунковий документ поштової установи.

В якості доказів надсилання відповідачу копії, поданої до суду, позовної заяви та доданих до неї документів позивачем надано фіскальний чек та опис вкладення в цінний лист від 26.02.2020 року, який оформлений без дотримання вимог п. 61 Правил надання поштового зв`язку, а саме: не містить відповідних номерів поштового відправлення.

При цьому, суд відзначає, що відсутність на описі вкладення відомостей щодо номеру поштового відправлення позбавляє суд можливості отримати з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» з розділу «Трекінг відправлень» («Відстеження») за трекінгом відправлення (індикатором) інформацію, якою підтверджувався б факт отримання відповідачем копії позовної заяви та доданих до неї документів.

У зв`язку з цим суд не може прийняти зазначені документи як беззаперечні докази виконання позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України та взяти їх до уваги як належні докази надсилання відповідачу копій позовної заяви та доданих до неї документів.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що ненадання суду належних документів направлення відповідачу копій позовної заяви і доданих до неї документів не тільки позбавляє суд можливості достовірно встановити цей факт, а й за умови нездійснення заявником перед зверненням до суду встановленого п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України обов`язку щодо своєчасного виконання визначених законом процесуальних дій, а саме: зобов`язання позивача до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення (ч. 1 ст. 172 ГПК України), - може об`єктивно обмежити право сторони відповідача на ознайомлення з повним змістом та обсягом наданих суду документів і доказів, та як наслідок призвести до порушення основоположної засади (принципу) господарського судочинства змагальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зважаючи на викладену Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 23.01.2018 року у справі № 2-340/461/16-ц позицію, слід зауважити, що наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Позаяк, у позовній заяві позивач вказав тільки орієнтовну ціну позову 165,4 тис. грн. (вартість майна, право власності на яке визнається), однак, на її підтвердження не надав жодного документу.

Згідно ч. 2 ст. 163 ГПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням передплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Відповідно до пп. 2.2.1 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача. На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею; з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій, а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не подано жодних належних доказів дійсної вартості майна щодо якого заявлено позовні вимоги.

А тому, для правильного вирішення питання щодо ціни позову (дійсної вартості майна) та розміру судового збору, який підлягає сплаті за заявленими вимогами, позивачу необхідно подати суду належні докази дійсної вартості нерухомого майна комплексу будівель та споруд: будівля міської друкарні літ. (А2,а,а1-а5, Пд,п,п1) 636,0 м2; котельна літ.(Б) 69,2 м2; бокс літ.(В) 45,6 м2; бокс літ.(Г,г) 30,3 м2; склад паперу літ.(Д,д) 130,7 м2; склад літ.(Ж) 63,4 м2, який розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 37, станом на день звернення з даним позовом до суду, а саме: висновок (або інший документ) про експертну оцінку вказаного нежилового приміщення.

Разом з тим, з наданих позивачем документів на підтвердження сплати судового збору вбачається, що за заявленою вимогою майнового характеру (визнання права власності на нерухоме майно) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., - однак, суд, з огляду на те, що позивачем не подано доказів дійсної вартості майна, що унеможливлює визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті.

При цьому, враховуючи зазначене, суд звертає увагу позивача на те, що у разі зміни ціни позову (дійсної вартості майна) йому слід визначитися з розміром судового збору, який підлягає сплаті за подання до суду позову з відповідною вимогою майнового характеру, і за необхідності здійснити його доплату та надати суду докази його сплати за належними реквізитами у встановленому законодавством розмірі.

За таких обставин, оскільки позивачем не дотримано вимог, встановлених ст.ст. 162, 164 ГПК України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення допущених недоліків позовної заяви.

У свою чергу, суд також вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно зі ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, залишення судом позовної заяви без руху та надання заявнику строку на усунення зазначених в ній недоліків позовної заяви є певним обмеженням при зверненні до суду, проте, таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 162, 163, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецька міська друкарня».

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

3. Встановити Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецька міська друкарня» спосіб усунення недоліків шляхом:

- подання суду заяви з зазначенням наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви та попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- подання документів (доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги), які зазначені в матеріалах позовної заяви в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях, згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-203, чинний від 01.09.2003);

- подання належним чином оформлених документів (зокрема, опису вкладення до цінного листа з зазначенням на ньому номеру поштового відправлення), які достовірно підтверджують відправлення відповідачам копій позовної заяви та доданих до неї документів;

- подання заяви з зазначенням дійсної ціни позову та надання суду висновку (або іншого документу) про експертну оцінку нерухомого майна, щодо якого заявлено позовну вимогу про визнання права власності, з якого б вбачалася його дійсна вартість станом на день звернення з позовом до суду.

4. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

5. Згідно ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Тацій