ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 справа № 914/2133/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до відповідача: Приватної агрофірми «Дністер», с. Верин Миколаївський район Львівської області;

про: стягнення штрафу в сумі 64 120,00 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Алєксєєв С.С. - дов. № б/н від 06.08.2019 року.

від відповідача: Думич Н.Б. - дов. № б/н від 14.11.2019 року.

Обставини справи.

21.10.2019 р. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватної агрофірми "Дністер", про стягнення штрафу в сумі 64 120,00 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.10.2019 року відкрито провадження по справі №914/2133/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Підготовче судове засідання було призначено на 13.11.2019 р.

11.11.2019р. на адресу Господарського суду від позивача у справі №914/2133/19 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №46571/19.

У цьому клопотанні позивач зазначає, що у зв'язку з економічною доцільністю витрат на відрядження представника Позивача у м. Львів, на підставі ст. 197 ГПК України, просить усі судові засідання (у тому числі 13.11.2019 року) по справі №914/2133/19 проводити в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Центральному апеляційному господарському суду (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання за вх. № 46571/19 від 11.11.2019 року Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні у справі № 914/2133/19 в режимі відеоконференції.

Обґрунтовуючи відмову у даному клопотанні, судом зазначено, що судове засідання було призначене на 13.11.2019 року, а клопотання представника позивача надійшло на адресу суду 11.11.2019р., при тому, що відповідно до ч. 2 до ст. 197 ГПК України, учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше, ніж за п'ять днів до судового засідання. З огляду на це, судове засідання 13.11.2019 року не проводилось в режимі відеоконференції, так як суд відмовив позивачу в клопотанні про її проведення із зазначених вище причин.

В судове засідання 13.11.2019 р. представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

В судове засідання 13.11.2019 р. представник відповідача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

Згідно ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 13.11.2019 року, розгляд справи відкладено на 27.11.2019 року, сторонам роз'яснено про необхідність виконання вимог ухвали суду від 25.10.2019 року, клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вх. № 46571/19 від 11.11.2019 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 27.11.2019 року - задоволено та постановлено судове засідання у справі № 914/2133/19, призначене на 27.11.19 р. о 14:15 год. провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Центральному апеляційному господарському суду (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65).

19.11.2019 року, тобто в межах строку для подання відзиву, відповідачем подано відзив, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №47811/19.

19.11.2019 року, тобто в межах строку, відповідачем подано заяву із запереченнями проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №47812/19.

У судове засідання 27.11.2019 року представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав. Заперечив проти задоволення заяви із запереченнями проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні (від 19.11.2019 року вх. №47812/19). Надав пояснення, вважає, що це затягування процесу із сторони відповідача.

У судове засідання 27.11.2019 року представник відповідача з'явився, проти позову заперечив. Просить задоволити заяву із запереченнями проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні (від 19.11.2019 року вх. №47812/19) із підстав викладених у них.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.11.2019 року, постановлено судом, перейти до розгляду справи № 914/2133/19 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначити на 18.12.2019 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 28.11.2019 року, виправлено допущену описку в описовій частині ухвали Господарського суду Львівської від 25.10.2019р. у справі №914/2133/19, в якій у абзаці 2 друге речення слід читати в такій редакції: "Судове засідання було призначено на 13.11.2019 р."

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.12.2019 року постановлено, підготовче засідання у справі № 914/2133/19 провести 18.12.2019 року в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Центральному апеляційному господарському суду.

18.12.2019 року за вх. № 53253/19 від представника відповідача поступило клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, які були ним отримані тільки 25.11.219 року.

18.12.2019 року за вх. № 3519/19 представником відповідача подано суду клопотання про продовження строку підготовчого провадження у даній справі з метою виконання завдань підготовчого провадження та подання відповідачем додаткових доказів, які ще не отримав по пошті позивач.

В підготовче засідання 18.12.2019 р. представники сторін з`явилися.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів і в підготовчому засіданні оголошено перерву до 22.01.2020 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.12.2019 року, клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вх. № 51473/19 від 06.12.2019 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 22.01.2020 року - задоволено. Підготовче засідання у справі № 914/2133/19 призначене на 22.01.20 р. о 10:00 год. та постановлено провести його в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Центральному апеляційному господарському суду

03.01.2020 року за вх. №312/20 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому він зазначає, що у зв'язку з економічною доцільністю витрат на відрядження представника Позивача у м. Львів, на підставі ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, просить проводити усі судові засідання (у тому числі 22.01.2020 року) по справі № 914/2133/19 в режимі відеоконференції. Суд, в якому необхідно забезпечити проведення відеоконференції - Центральний апеляційний господарський суд (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65).

Резервний суд, в якому необхідно забезпечити проведення відеоконференції (у випадку зайнятості Центрального апеляційного господарського суду) - Господарський суд Дніпропетровської області (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1).

В підготовче засідання 22.01.2020 р. представник позивача з'явився. Позовні вимоги підтримав.

В підготовче засідання 22.01.2020 р. представник відповідача з'явився. Позовні вимоги не визнає.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.01.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2133/19 до розгляду по суті в судовому засіданні на 19.02.2020 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.01.2020 року, клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" вх. № 312/20 від 03.01.2020 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 19.02.2020 року - задоволено.

В судове засідання 19.02.2020 р. представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві і враховуючи подані суду докази.

В судове засідання 19.02.2020 р. представник відповідача з`явився. Позов не визнає із підстав, викладених у відзиві і враховуючи подані суду докази у справі. Якщо суд прийде до висновку, що мало місце порушення із сторони відповідача, то зменшити суму штрафу.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Отже, судом було забезпечено змагальність сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору, суд вважає за можливе ухвалити рішення в цій справі.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 19.02.2020 р. ухвалено вступну та резолютивну частину судового рішення у даній справі.

Правова позиція позивача.

У квітні 2019 року зі станції Миколаїв - Дністровський Львівської залізниці Приватна агрофірма "ДНІСТЕР" здійснила відправлення вагону № 65288979, згідно накладної № 38233474 на станцію Кушугум Придніпровської залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №38233474, про що було складено комерційний акт № 450003/84 від 15.04.2019 року. Перевіркою було виявлено, що в накладній № 38233474 у вагоні № 65288979 вказана маса вантажу складає 69000 кг., фактично ж встановлено, шо маса вантажу складає 69600 кг, що на 600 кг більше, ніж вказано у накладній та на 600 кг більше вантажопідйомності вагону.

Невідповідність маси вантажу підтверджена також у пункті призначення станція Кушугум Придніпровської залізниці, де у Розділі Є комерційного акту "Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції" зазначено - "під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено".

Просить стягнути 64 120,00 грн. штрафу та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Додає розрахунок: штраф 12 824,00 х 5 = 64 120,00 грн., де 12 824,00 - провізна плата за вагон від станції Миколаїв - Дністровський Львівської залізниці до станції Кушугум Придніпровської залізниці; 5 - кількість провізних плат. Сума штрафу за невірно вказану у накладній масу вантажу складає 64 120,00 грн.

Правова позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву (вх.№ 47811/19 від 19.11.19р.) відповідач заперечує проти позову, з підстав зазначених у ньому. В обґрунтування заперечень надає договір поставки №11 від 03 квітня 2019 року, укладений між ТзОВ "ІНДУСТРІЯ, ЛТД" та ТзОВ "ІФ-КІСМЕТ", видаткову накладну №10 від 03 травня 2019 року, Акт прийому - передачі товару №10 від 03 травня 2019 року, лист ТзОВ "ІНДУСТРІЯ, ЛТД" директору ТзОВ "ІФ-КІСМЕТ" про те, що жодних відхилень від заявленої в накладній ваги, не було виявлено.

Зазначає, що поданий позивачем комерційний акт № 45003/83 від 15.04.2019р. складений з порушенням вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. № 334, а тому не може вважатись допустимим доказом в підтвердження обставин виявленого позивачем неправильного зазначення відповідачем маси вантажу в накладній. Зокрема, в порушення п.п. 4, 6 Правил складання актів в комерційному акті № 45003/84/2 від 15.04.2019р. (розділ Д) не зазначено способу визначення маси тари, а в розділі В даних про масу тари зазначено «насипом, камень, щебень извест» - 24 100 кг, що вказує на неправильність зазначених в такому комерційному акті відомостей, оскільки при визначенні маси тари вагону маса вантажу не враховується, а позивач зазначивши в розділі В комерційного акту маси тари із зазначенням про наявність вантажу насипом, камінь, щебень извест вніс в такий комерційний акт взаємосуперечливі відомості.

В п.8 Правил складання актів комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються, на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

В порушення вимог п.8 Правил складання актів в накладній № 35377804 від 09.04.2019р., на підставі якої позивачем здійснювалось перевезення вантажу, не проставлено відмітки про складений комерційний акт № 45003/84/2 від 15.04.2019 р.

Про складення вищевказаного комерційного акту, на підставі якого в позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення штрафу в розмірі 64 120,00 грн., позивач відповідача не повідомляв, як і не пред'являв жодних вимог чи претензій про сплату зазначеного штрафу.

Також відповідач надав договір, укладений, між ТзОВ "ІНДУСТРІЯ, ЛТД" (за договором покупець) та ТзОВ "ІФ-КІСМЕТ" (за договором продавець) поставки №11 від 03 квітня 2019 року, згідно якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар згідно специфікації до договору, а саме: камінь вапняковий фракції 40-80 мм; видаткову накладну № 10 від 03 травня 2019 року, Акт прийому - передачі товару №10 від 03 травня 2019 року та лист ТзОВ "ІНДУСТРІЯ, ЛТД" до ТзОВ "ІФ-КІСМЕТ" №08/14 від 14.11.2019 року про відсутність претензій до маси вантажу.

У відзиві відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафу в порядку ст.233 ГК України з п'ятикратного розміру плат до однократної провізної плати тобто із 64 120,00 грн до 12 824,00 грн (на 80%). При цьому посилається на правову позицію щодо застосування ст.233 ГК України, викладену в постанові Верховного Суду від 03.12.2018 року у справі №910/3726/18.

Відповідь на відзив.

У відповіді на відзив (вх.№53680/19 від 21.12.19р.) позивач зазначає, що Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що за виключенням випадків, коли вагони завантажуються залізницею, графа 19 заповнюється відправником. Так, із графи 28 "Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" накладної № 38233474 вбачається, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, що автоматично свідчить про заповнення графи 19 представником саме ПАФ "Дністер".

Пунктом 2 Правил складання актів встановлено, що дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Оскільки, внесена відправником у накладній № 38233474 тара вагону № 65288979 становить 24 100кг, то на підставі п. 2 правил складання актів саме її і було вписано у комерційний акт. При цьому, законодавством не передбачений обов'язок залізниці зважувати окремо тару (рухомий склад) вантажу на попутній станції.

Обставини справи встановлені судом.

Предметом доказування у справі є обставини, з якими пов'язується факт накладення на вантажовідправника штрафу за надання до перевезення вантажу у масі меншій, ніж зазначено у накладній та зафіксованій залізницею у комерційному акті за наслідками переважування вантажу на проміжній станції, правильність складання комерційного акту та його відповідність вимогам чинного законодавства.

Між ТОВ "ІНДУСТРІЯ, ЛТД" (за договором покупець) та ТОВ "ІФ-КІСМЕТ" (за договором продавець) поставки №11 від 03 квітня 2019 року, згідно якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар згідно специфікації до договору, а саме: камінь вапняковий фракції 40-80 мм.

Приватна агрофірма "ДНІСТЕР" здійснила відправлення вагону № 65288979, (надалі - вагон) згідно накладної № 38233474 на станцію Кушугум Придніпровської залізниці.

В накладній № 38233474 у вагоні № 65288979 вказана маса вантажу складає 69000 кг.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №38233474, про що було складено комерційний акт № 450003/84 від 15.04.2019 року.

У Розділі І Комерційного акту "Опис пошкодження" зазначено що, 15.04.19р. проводилось контрольне переваження вагону №65288979, що прибув за відправкою, вказаною назвороті цього акту. За документом значиться вантаж "Камінь, щебінь, відсів вапняковий для технологічних потреб", насипом, вага брутто - не вказана, тара - 24100кг, вага нетто - 69000кг.

Перевіркою було виявлено: в накладній № 38233474 у вагоні № 65288979 вказана маса вантажу складає 69000 кг., фактично ж встановлено, шо маса вантажу складає 69600 кг, що на 600 кг більше, ніж вказано у накладній та на 600 кг більше вантажопідйомності вагону.

Із Розділу "Д" комерційного акту вбачається, що внаслідок переважування вагонів в статичному режимі в присутності заст. ДС Клюєва, АРВ Кузьміч, прийомоздавальника Сергієнко, на справних вагонах 150 тн. електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, які пройшли держповірку 28.12.2018 pоку, виявилось: вага брутто - 93700 кг., тара за документом - 24 100 кг, вага нетто - 69 600 кг., що більше ваги, вказаної у документі, понад вантажопідйомність вагону на 600 кг. Навантаження вантажу нерівномірне, нижче бортів на 1,0-1,2 см, без поглиблень, не розрівняно. В технічному відношенні вагон справний. Торцеві двері та розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилась. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає. Вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу.

Комерційний акт складений та підписаний заст. ДС Клюєвим А.С., пр.-здавальником Сергієнком О.Б. та АРВ Кузьміч Т.І.

Зазначені особи уповноважені підписувати комерційний акт. Про це свідчить; посадова інструкція заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол (позакласна) Клюєва А.С.; наказ начальника станції від 03.01.2019 року № 8, де зазначено, що з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб уповноважено прийомоздавальника вантажу та багажу Сергієнко О.Б. Доказом підтвердження того, що до трудових обов'язків агента з розшуку вантажів та багажу Кузьміч Т.І. входить обов'язок здійснювати зважування вагонів та складання комерційних актів є п. 2 ч. І та п. 15 ч. II її робочої інструкції.

Справність вагоних електронно-тензометричних ваг станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, які пройшли держповірку 28.12.2018 pоку підтверджується технічним паспортом засобу вимірювальної техніки (звіт) №14.

Маса вантажу, яка вказана за наслідками переважування вагонів, підтверджена у Розділі Є "Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув за актом попутної станції" Комерційного акту від 15.04.2019 року на кінцевій станції Кушугум Придніпровської залізниці.

Норми права та мотиви суду.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 909 цього Кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

За змістом ст. 2, 3 Статуту залізниць України цим Статутом визначаються обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України унормовано, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст. 105 Статуту залізниць України).

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 зазначеного Статуту).

За змістом ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правила складання актів (ст. 129 Статуту) затверджені наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року №334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за №567/6855. Згідно з пунктом 10 цих правила комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, у пункті 10 цих правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) і начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Наявний у матеріалах справи Комерційний акт №450003/84/2 від 15 квітня 2019 року., складений та підписаний заст. ДС Клюєвим А.С., пр.-здавальником Сергієнком О.Б. та АГВ Кузьміч Т.І. на проміжній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придн. відповідає встановленим вимогам та підписаний уповноваженими особами, про що свідчить, як зазначено вище посадова інструкція заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол (позакласна) Клюєва А.С.; наказ начальника станції від 03.01.2019 року № 8, де зазначено, що з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб уповноважено прийомоздавальника вантажу та багажу Сергієнко О.Б., а також п.2 ч.1 та п.15 робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу Кузьміч Т.І., до трудових обов'язків якої належить здійснювати зважування вагонів та складання комерційних актів.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб'єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов'язковим реквізитами комерційного акта.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 23.11.2018 у справі № 916/2450/17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17.

Доводи відповідача щодо необхідної участі представників вантажовідправника до процесу зважування вагонів та складання комерційного акту судом відхиляються, оскільки належним чином не наведені нормативні підстави такого залучення.

Також представником відповідача не доведено порушення процесу зважування вантажу.

Адже, відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 24.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138), що зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24 листопада 2000р., відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред'явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом, у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом". Якщо за однією накладною перевозяться тарно-штучні вантажі різних найменувань і в різній упаковці, то в ній зазначаються маса вантажу кожного найменування окремо, кожного виду упаковки та загальна маса вантажів.

Так, у накладній у графі 20 внесено відмітку "насипом", у графі 24:

Маса вантажу, визначена відправникомЗаповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом)Відправником
Зазначено масу вантажу 276000 кг.

Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що за виключенням випадків, коли вагони завантажуються залізницею графа 19 заповнюється відправником. З графи 28 "Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" накладної № 38233474 вбачається, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, що свідчить про заповнення графи 19 представником саме ПАФ "Дністер". Пункт 2 Правил складання актів встановлено, що дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до п.2 Правил складання актів ( стаття 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року №334, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за №567/6855 комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Оскільки, внесена відправником у накладній № 38233474 тара вагону № 65288979 становить 69000,00 кг, то на підставі п. 2 правил складання актів саме її і було вписано у комерційний акт. При цьому, законодавством не передбачений обов'язок залізниці зважувати окремотару (рухомий склад) вантажу на попутній станції.

Пунктом 1.1. розділу 4 Правила оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 24.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту залізниць України) передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Загальна маса вантажу згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правила приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, визначається відправником. Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правила оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. Згідно з п. 28 згаданих вище Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Так, по прибутті вагонів на станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт № 450003/84 від 15.04.2019 року.

Перевіркою було виявлено: в накладній № 38233474 у вагоні № 65288979 вказана маса вантажу складає 69000 кг., фактично ж встановлено, шо маса вантажу складає 69600 кг, що на 600 кг більше, ніж вказано у накладній та на 600 кг більше вантажопідйомності вагону.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Статтею 122 цього Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе передзалізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст.122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту. Щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, він підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків (правова позиція, зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.05.2018р. у справі №926/3327/16).

Законом України "Про залізничний транспорт" (ст. 3), визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що покупець - ТзОВ "ІНДУСТРІЯ ЛТД" прийняла товар відповідно до Акту прийому-передачі товару №2 від 16 квітня 2019 року без претензій, про що свідчить лист ТзОВ "ІНДУСТРІЯ, ЛТД" до ТзОВ "ІФ-КІСМЕТ" №08/14 від 14.11.2019 року про відсутність претензій до маси вантажу. Дослідивши інформацію, зазначену у цьому листі та надані документи, суд зазначає таке.

У вантажній накладній №38233474 маса вантажу зазначена відправником 276000 кг. Відповідно до видаткової накладної №10 від 03 травня 2019 року, згідно якої одержувач - ТзОВ "Індустрія ЛТД", відвантажував- ТзОВ "ІФ-Кісмет", вказано одиницю виміру вапняковий фракції 40*80 мм, всього відвантажено у кількості 69 (одиниця вим. тн) на суму 49 816,62 грн. з ПДВ. Ця інформація підтверджується і актом прийому передачі товару №10 від 03 травня 2019 року.

Отже, інформація про ціну товару і його кількість, що зазначена у накладній №38233474 вантажовідправником 276000 кг і видатковій накладній і акті прийому-передачі - 69 (одиниця виміру тн) не відповідає одна одній. Відтак ці обставини не можуть слугувати підставою спростування інформації правильності зазначення маси товару, вказаної у комерційному акті залізниці.

Також цю інформацію не спростовує лист ТзОВ "Індустрія ЛТД" до ТзОВ "ІФ-Кісмет" про відсутність претензій та жодних відхилень від заявленої в залізничній накладній №38233474 ваги, про що зазначено в акті приймання-передачі товару зважаючи, крім зазначеного: на дату цього листа - 14.11.19р., відсутності доказів його направлення стороні та на характер заінтересованості учасників цих відносин.

При цьому слід зазначити, що маса вантажу, яка вказана за наслідками переважування вагонів, підтверджена у Розділі Є "Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув за актом попутної станції" Комерційного акту від 15.04.2019 року на кінцевій станції Кушугум Придніпровської залізниці.

З огляду на приписи статей 24, 118, 122 та 129 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, підтверджене комерційним актом неправильне зазначення вантажовідправником у накладній маси вантажу, є підставою для стягнення з нього штрафу в розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення(постанова КГС від 23.032018 у справі № 916/3615/16).

Отже, зважаючи на наведене вище, суд доходить висновку, що вимога позивача підставна, обставини, що лежать в основі підстави позову обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на суб`єкта господарювання нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена статтею 233 ГК України та частиною 3 статті 551 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Штраф, стягнення якої передбачено ст.118 Статуту залізниць України є самостійною майновою відповідальністю у сфері перевезення.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм убачається, що вирішуючи питання про зменшення суми неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу (стаття 110 Статуту залізниць України).

При застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Необхідність з'ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зазначено у постанові від 12 лютого 2018 року у справі №906/434/17.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Як убачається із матеріалів справи, на станції відправлення відповідачем не було заявлено будь-яких зауважень до стану вагону та вантажу. Комерційний акт № 450003/84 містить відомості про те, що вагони у технічному відношенні справні.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2018р. у справі №910/3726/18, зазначена відповідачем, торкається питання зменшення неустойки у відносинах поставки при неналежному виконанні сторонами договору, а не у відносинах перевезення при застосуванні ст.118 Статуту залізниць України, а тому судом не враховуються при прийняті судом рішення у даній справі.

Відтак суд доходить висновку про відмову у задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафу.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір в сумі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи те, що спір у даній справі виник з вини відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватної агрофірми «Дністер» (місцезнаходження: 81635, Львівська область, Миколаївський район, с. Верин, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) 64120,00 грн. штрафу та 1921,00 грн відшкодування витрат понесених позивачем, на оплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 02.03.2020р.

Суддя Долінська О.З.