РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2020Справа № 910/16000/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Прозорро.Продажі"

до Товарної біржі "Київський інсайдерський фонд"

про стягнення 40706,38 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Прозорро.Продажі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товарної біржі "Київський інсайдерський фонд" про стягнення 40706,38 грн. заборгованості, з яких: 35700,00 грн. заборгованості за невиконання договору, 2248,62 грн. пені та 2757,76 грн. додаткового штрафу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив умови виконання зобов`язання за договором про використання Електронної торгової системи Prozorro.Продажі ЦБД2 №133-ЕТС-ЦБД2/2018 від 24.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

26.11.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Вказана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2018 між позивачем, як адміністратором, та відповідачем, як оператором, укладено договір № 133-ЕТС-ЦБД2/2018 про використання електронної торгової системи prozorro.Продажі ЦБД2 (далі разом із додатковими угодами - договір), предметом якого є надання адміністратором доступу оператора до електронної торгової системи «prozorro.Продажі» ЦБД2 для організації проведення електронних аукціонів у ЕТС у відповідності до Регламенту ЕТС.

Відповідно до пункту 6.1 договору ціна договору складається з плати на розвиток ЕТС, що вираховується з гарантійного внеску переможця електронного аукціону. Плата на розвиток ЕТС для електронних аукціонів, що відбудуться у період до 19.04.2019 (включно) становить 20 % винагороди оператора. Плата на розвиток ЕТС для електронних аукціонів, що відбудуться після 19.04.2019 становить 30 % винагороди оператора, але не менше: 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з урахуванням податку на додану вартість у місяць (вказаний розмір набирає чинності з 01.05.2019); 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з урахуванням податку на додану вартість у місяць (вказаний розмір набирає чинності з 01.08.2019); 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з урахуванням податку на додану вартість у місяць (вказаний розмір набирає чинності з 01.11.2019).

Згідно з пунктом 6.2 договору адміністратор протягом 5 робочих днів з дня опублікування договору купівлі-продажу/оренди об`єктів в ЕТС та присвоєння електронному аукціону статусу завершений, виставляє рахунок оператору для перерахування плати на розвиток ЕТС. Для оплати різниці між мінімальними сумами плати на розвиток ЕТС, вказаним у пункті 6.1.2 договору та фактично отриманою за місяць платою за розвиток ЕТС, адміністратор не пізніше 5 числа наступного місяця виставляє додатковий рахунок оператору для перерахування плати на розвиток ЕТС у повному обсязі. Рахунок виставляється засобами електронного зв`язку, в тому числі електронною поштою та підлягає оплаті оператором протягом 5 робочих днів з дня його виставлення. Адміністратор протягом 10 робочих днів з дня отримання від оператора плати на розвиток ЕТС надає оператору акт наданих послуг на розвиток ЕТС засобами електронного зв`язку. Оператор протягом 5 робочих днів з моменту його отримання підписує два примірники, скріплює їх своєю печаткою (у разі наявності) та передає ці примірники на підпис адміністратору, а в разі незгоди з ним - направляє адміністратору письмову мотивовану відмову від підписання та належні документи (у разі наявності). Адміністратор повертає підписаний зі свого боку один примірник акту оператору.

У випадку не надходження на банківський рахунок адміністратора плати на розвиток ЕТС у строки, визначені пунктом 6.2 цього договору, факт надання послуг на розвиток ЕТС фіксується адміністратором датою останнього дня календарного місяця, в якому було опубліковано договір купівлі-продажу/оренди об`єкта в ЕТС. Після цього оператору надається акт наданих послуг на розвиток ЕТС засобами електронного зв`язку.

Згідно з пунктом 7.5 договору за порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, у тому числі передбачених пунктом 4.3.19 цього договору, винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день порушення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % суми заборгованості або понесених збитків.

У матеріалах справи наявні докази направлення рахунків на оплату та актів надання послуг відповідачу за період з травня 2019 року по вересень 2019 року, а саме витяги листів з електронної переписки сторін. Так, згідно з актами надання послуг вартість останніх становить: за травень 2019 року - 5100 грн., за червень 2019 року - 5100 грн., за липень 2019 року - 5100 грн., за серпень 2019 року - 10200 грн., за вересень 2019 року - 10200 грн.

Разом із цим відповідач надані позивачем послуги не оплатив, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у розмірі 35700 грн., що слугувало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг за договором протягом травня 2019 року по вересень 2019 року на загальну суму 35700 грн. відповідно до актів виконання робіт, що направлялися на адресу відповідача, однак підписані так і не були.

При цьому суд зауважує, що позивачем до матеріалів справи долучено акт надання послуг від 30.09.2019 № ЦБД1-000038 на суму 10200 грн., складений за договором від 06.02.2019 № 176-ЕТС-ЦБД1/2019, а не за договором від 24.10.2018 № ЦБД2 №133-ЕТС-ЦБД2/2018, стягнення боргу за яким є предметом даної судової справи.

Разом із цим, наведене не призвело до невірного обрахунку позивачем суми основного боргу в розмірі 35700 грн.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 35700 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути 2248,62 грн. пені та 2757,76 грн. штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частинами 2, 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 7.5 договору за порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, у тому числі передбачених пунктом 4.3.19 цього договору, винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день порушення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % суми заборгованості або понесених збитків.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, з урахуванням визначеного позивачем періоду, суд дійшов висновку про задоволення даної вимоги частково, а саме в загальному розмірі 1878,05 грн.

Водночас, заявлений позивачем до стягнення штраф у розмірі 2757,76 грн. розрахований арифметично вірно, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку задовольнити заявлені позовні вимоги частково, а саме в розмірі 35700 грн. основного боргу, 1878,05 грн. пені та 2757,76 грн. штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Прозорро.Продажі" задовольнити частково.

Стягнути з Товарної біржі "Київський інсайдерський фонд" (01021, м. Київ, вул. Інститутська,16, оф.1/5; ідентифікаційний код 36024932) на користь Державного підприємства "Прозорро.Продажі" (01601, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 22; ідентифікаційний код 42068925) 35700 (тридцять п`ять тисяч сімсот) грн. основного боргу, 1878 (одну тисячу вісімсот сімдесят вісім) грн. 05 коп. пені, 2757 (дві тисячі сімсот п`ятдесят сім) грн. 76 коп. штрафу, а також 1903 (одну тисячу дев`ятсот три) грн. 51 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова