ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 м. Дніпро Справа № 904/5891/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни

на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 (суддя Ліпинський О.В.), повний текст якого складено 23.12.2019, у справі № 904/5891/18

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 7 744,61 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі № 904/5891/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни 9 043,20 грн. витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

28.11.19 в судовому засіданні на стадії, що передує судовим дебатам, представником відповідача подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2019 для вирішення питання про судові витрати, призначено судове засідання на 12.12.2019.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі № 904/5891/18 в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни про відшкодування судових витрат на оплату професійної правничої допомоги - відмовлено; відповідні витрати покладено на відповідача.

Додаткове рішення мотивоване тим, що відповідачем не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу разом із першою заявою по суті спору, тому місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви відповідача про відшкодування відповідних судових витрат відповідно до частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із додатковим рішенням місцевого господарського суду Фізична особа-підприємець Барон Тетяни Олександрівни звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі № 904/5891/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 65 052,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відсутність у відзиві на позов попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, оскільки у відзиві на позов відповідачем зазначено про наявність судових витрат, які очікує понести відповідач, в тому числі витрати на проведення судової експертизи та зазначено, що відповідна заява та докази будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення. Оскільки до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать також і витрати на правничу допомогу, апелянт вважає, що ним заявлено про наявність судових витрат, які очікує понести відповідач, а розмір цих витрат конкретизовано після надання таких послуг.

Апелянт звертає увагу на те, що приписи статті 124 Господарського процесуального кодексу України не зобов`язують зазначати розмір правничої допомоги та не обмежують сторону у доведенні фактичної суми понесених витрат. Так, розгляд справи №904/5891/18 тривав тривалий час у зв`язку із затягуванням справи позивачем, в тому числі через неявку в судові засідання, що призвело до збільшення розміру витрат на правничу допомогу відповідача.

Апелянт вважає, що надав належні та допустимі докази на понесення витрат на правничу допомогу у сумі 65 052,00 грн. (за 52 години роботи по 1 251,00 грн. вартістю кожна), тому вважає, що його заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, Фізичною особою-підприємцем Барон Тетяною Олександрівною подано заяву про стягнення судових витрат, в якій просить стягнути з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" судові витрати, які відповідач очікує понести в суді апеляційної інстанції у загальній сумі 13 978,20 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 335,20 грн. та судового збору у сумі 2 643,00 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О. відкрите провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі № 904/5891/18; розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

14.02.2020 від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення без змін. Відповідач вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни про відшкодування судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, оскільки відповідачем не подано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу.

Позивач вважає поданий відповідачем розрахунок послуг адвоката необґрунтованим та завищеним, що становить надмірний тягар для позивача та суперечить принципу справедливого розподілу судових витрат під час розгляду справи.

Позивач вважає безпідставним включення у розрахунок витрат на правничу допомогу транспортні витрати, а також звертає увагу апеляційного господарського суду, що позивачем не надано документальних доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у грудні 2018 року Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни про стягнення основного боргу у сумі 5963,81 грн., пені у сумі 1027,13 грн., штрафу в сумі 417,47 грн., 3% річних у сумі 119,94 грн., та інфляційних втрат у сумі 216,26 грн., нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №1796 купівлі-продажу теплової енергії від 22.11.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі № 904/5891/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі; стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни 9 043,20 грн. витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

28.11.19 в судовому засіданні на стадії, що передує судовим дебатам, представником відповідача подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2019 для вирішення питання про судові витрати, призначено судове засідання на 12.12.2019.

У заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу Фізичною особою-підприємцем Барон Тетяною Олександрівною заявлено про стягнення з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" судових витрат у сумі 74 095,20 грн., які складаються з витрат, пов`язаних із проведенням експертизи у сумі 9 043,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 65 052,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу Фізичною особою-підприємцем Барон Тетяною Олександрівною подано договір про надання правової допомоги від 28.01.2019, укладений між Адвокатським бюро "Аліни Євтушенко" та Барон Тетяною Олександрівною, довіреність від 28.01.2019 на представлення інтересів Барон Тетяни Олександрівни адвокатом Євтушенко Аліною Ігорівною, ордер серії ДП №2190/012 від 28.01.2019, акт виконаних послуг від 28.11.2019 на суму 65 052,00 грн.

Як зазначено в акті виконаних послуг від 28.11.2019, виконавець з 28.01.2019 по день набрання законної сили судових рішень у справі №904/5891/18 надає замовнику юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги від 28.01.2019, а саме: надання консультацій - 1 год.; ознайомлення з матеріалами справи у м. Дніпро в Господарському суді Дніпропетровської області - 5 год. (з яких 4 год. транспортні витрати); складання відзиву на позовну заяву АТ "Криворізька тепломережа" - 5 год.; складання клопотання про забезпечення доказів та клопотання про проведення почеркознавчої експертизи та ін. - 1год.; участь адвоката у 8 судових засіданнях 40 год. (участь в 1 судовому засіданні - 1 год. + 4 год. транспортні витрати).

Загальна кількість годин, які адвокат витратив на представництво інтересів клієнта в суді складає 52 год., що становить 65 052,00 грн.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами першою та другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

В силу приписів частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, для відповідача першою заявою по суті спору, є відзив на позовну заяву.

Як убачається, зі змісту наданого у справу відзиву, як першої заяви відповідача по суті справи, він не містить попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки відповідачем не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу разом із першою заявою по суті спору, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви відповідача про відшкодування відповідних судових витрат відповідно до частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду та зазначає, що у відзиві на позов відповідачем зазначено про наявність судових витрат, які очікує понести відповідач, в тому числі витрати на проведення судової експертизи та зазначено, що відповідна заява та докази будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення. Оскільки до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать також і витрати на правничу допомогу, апелянт вважає, що ним заявлено про наявність судових витрат, які очікує понести відповідач, а розмір цих витрат конкретизовано після надання таких послуг.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із вказаними доводами апелянта з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, у відзиві на позов (а.с. 66-70, том 1) відповідно до статей 124, 129, 165 Господарського процесуального кодексу України відповідачем зазначено про очікування понесення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи, розмір яких буде визначений експертом та відповідна заява та докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказаний відзив підписаний представником відповідача Євтушенко А.І.

Таким чином, подаючи першу заяву по суті спору (відзив на позовну заяву) відповідачем лише заявлено про очікування понесення судових витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи; про понесення витрат на правничу допомогу відзив на позовну заяву інформації не містить.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що заява про очікування понести судові витрати, пов`язані із розглядом справи у відзиві на позов стосується усіх судових витрат, в тому числі й на правничу допомогу, оскільки Господарський процесуальний кодекс України розрізняє судові витрати пов`язані із залученням експертів (пункт 2 частини 3 статті 124) та витрат на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 124).

Щодо доводів апелянта про неможливість зазначити розмір витратна правничу допомогу до ухвалення рішення, апеляційний господарський суд зазначає, що на час подання відзиву на позов 18.02.2019), який підписано адвокатом, між відповідачем та адвокатським бюро вже був укладений договір про надання правової допомоги від 28.01.2019, пунктом 3.1 якого визначений розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надані послуги, тобто у відповідача була можливість заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з наданням правничої допомоги.

При цьому, частиною 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, тобто зазначення попереднього розрахунку розміру витрат на правничу допомогу не обмежує відповідача заявити про стягнення фактично понесених таких витрат.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з наданням правничої допомоги, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у відшкодуванні таких судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18.

Також, дослідивши всі обставини справи апеляційний господарський суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" 12.12.2019 подало до місцевого господарського суду клопотання про зменшення суми судових витрат, в якому заперечує проти заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, посилаючись на неподання заяви про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, необґрунтованість розрахунку послуг адвоката, який, на думку позивача, є завищеним, що становить надмірний тягар для позивача та суперечить принципу справедливого розподілу судових витрат під час розгляду справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви відповідача про відшкодування відповідних судових витрат відповідно до частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України та зазначає також про неспівмірність заявлених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката у сумі 65 052,00 грн. у спорі про стягнення з відповідача суми 7 744,61 грн.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення додаткового рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати апелянта, пов`язані із поданням та розглядом апеляційної скарги покладаються на Фізичну особу-підприємця Барон Тетяну Олександрівну.

Щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі № 904/5891/18, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Стаття 1 Закону України "Про судовий збір" визначає поняття судового збору, як збору, що справляється по всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом.

Стаття 3 Закону України "Про судовий збір" визначає як загальний перелік об`єктів справляння судового збору, так і процесуальні документи, за подання яких до суду збір не сплачується.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.

Разом з тим, у наведеному переліку прямо не визначено, що судовий збір не сплачується і за подання апеляційної чи касаційної скарги на додаткове судове рішення.

Аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку, що такий підхід законодавця обумовлений тим, що ухваленню судового рішення за позовною заявою або заявою процесуального характеру передує стадія відкриття відповідного провадження, на якій суд зобов`язаний перевірити повноту сплати судового збору у відповідності до вимог закону в залежності від обсягу та характеру вимог та/або ціни позову.

Судовий збір не слід сплачувати при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки клопотання особи, яка сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги станом на час прийняття постанови не подане, апеляційний господарський суд не здійснює повернення судового збору за подання апеляційної скарги, що не перешкоджає особі, яка сплатиа судовий збір звернутися із такою заявою.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Барон Тетяни Олександрівни на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі № 904/5891/18 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 у справі № 904/5891/18 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов