ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020м. ДніпроСправа № 904/6330/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Криворізький суріковий завод", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про відшкодування шкоди та стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 81 479,45 грн.

Представники:

від позивача: Семенкова Н.І.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про відшкодування шкоди в сумі 78 979,45 грн. та стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2 500,00 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія на транспортному засобі, що належить відповідачу, завдано майнову шкоду транспортному засобу, який належить позивачу, яка підлягає відшкодуванню на підставі статті 1187 ЦК України.

У межах визначеного законом строку сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

02.01.2020 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/6330/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 22.01.2020, про що постановлено ухвалу.

Представники сторін в судове засідання 22.01.2020 не з`явились, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать залучені до матеріалів справи поштові повідомлення (а.с. 73, 77).

20.01.2020 на адресу суду надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства "Криворізький суріковий завод" про відкладення розгляду справи, яке господарський суд вважає можливим задовольнити.

Ухвалою суду від 22.01.2020 розгляд справи відкладено до 26.02.2020.

24.02.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшло поштовим засобом зв`язку клопотання, в якому останній зазначає, що позовна заява на адресу відповідача не надходила, у зв`язку з чим він не має можливості підготувати відзив на позов.

Враховуючи викладене, відповідач просить визнати поважною причину ненадання відзиву та залишити позов без розгляду.

Проте, як вбачається офіційного сайту "Укрпошти" позовна заява № 07/20-449-19 від 24.12.2019, яка направлялася позивачем на адресу відповідача 24.12.2019, була отримана останнім 11.01.2020 представником за довіреністю.

За таких обставин, подане відповідачем клопотання задоволенню не підлягає.

Представник відповідача у судове засідання 26.02.2020 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином.

У судовому засіданні 26.02.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

26.02.2020 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо завдання матеріальної шкоди майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія на транспортному засобі, що належить відповідачу.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги, є: висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 13/10/19 від 17.10.2019 (а.с. 15-41); протокол огляду транспортного засобу від 09.10.2019 (а.с. 42-52); повідомлення (а.с. - 53); ворок суду від 19.07.2019 у справі № 177/2033/18 провадження № 1-кп/177/41/19 (а.с. 59-64).

15.01.2018 на автодорозі Н-23 «Кіровоград - Кривий Ріг - Запоріжжя», з боку с. Лозоватка в напрямку м. Кривий Ріг, в Криворізькому районі Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_1 та автомобіля марки "ДЕУ ЛАНОС", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вороком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 по справі № 177/2033/18, провадження № 1-кп/177/41/19 встановлено, що 15.01.2018 ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху допустив зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем "ДЕУ ЛАНОС", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_3 від 13.06.2008, виданого ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області належить Головному управлінню юстиції у Дніпропетровській області.

Також встановлено, що автомобіль "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить Приватному акціонерному товариству «Криворізький суріковий завод» на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 24.06.2016, виданого ТСЦ 1248.

Винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України визнано ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є Приватне акціонерне товариство «Криворізький суріковий завод».

Для визначення матеріального збитку нанесеного у зв`язку з зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, 01.10.2019 між Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області та судовим експертом Чивчиш О.П. було укладено договір про надання послуг № 09/2019 про проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку пошкодженого автомобіля "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ( НОМЕР_5 ) НОМЕР_6 .

Позивачем на адресу ОСОБА_1 27.09.2019 направлялось повідомлення про ознайомлення з протоколом огляду.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13/10/19, який складений 17.10.2019, сума матеріального збитку становить 78 979,45 грн.

Вищевказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 78 979,45 грн.

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини 1 статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Матеріалами справи, а саме вороком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 по справі № 177/2033/18, провадження № 1-кп/177/41/19 підтверджується вина ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є Приватне акціонерне товариство «Криворізький суріковий завод».

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Зобов`язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов`язань. Ці правовідносини регулюються Главою 82 "Відшкодування шкоди" ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим їм фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У статті 1166 ЦК міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за завдану шкоду та підстави її виникнення. Так, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, з урахуванням визначених господарсько-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

Наявність протиправної поведінки та вини ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "ДЕУ СЕНС", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є Приватне акціонерне товариство «Криворізький суріковий завод» доведена вороком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 по справі № 177/2033/18, провадження № 1-кп/177/41/19.

Відповідно до частини 5 статті 124, пункту 9 частини З статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Наявність завданої шкоди (пошкодження автомобіля "ДЕУ ЛАНОС", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 224, частини 1 статті 225 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною; до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

На підтвердження суми збитків позивачем надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 13/10/19, який складений 17.10.2019, відповідно до якого сума матеріального збитку становить 78 979,45 грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частиною 1 статті 77 ГПК України).

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем доведений розмір понесених збитків.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 2 500,00 грн. - вартість проведення автотоварознавчих досліджень.

В якості доказів, що підтверджують сплату позивачем вартості автотоварознавчого дослідження, позивач до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 1693 від 01.11.2019 на суму 2 500,00 грн. Означена сума сплачена позивачем на поточний рахунок судового експерта Чивчиш О.П. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн. є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, вимоги позивача слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статей 2, 46, 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Криворізький суріковий завод" (50055, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Нікопольське шосе, 201; ) на користь Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 21-А; ) 78 979,45 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 45 коп.) шкоди, 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) вартість проведення автотоварознавчих досліджень, 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2020

Суддя І.Ф. Мельниченко