ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1831/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовомАкціонерного товариства "Харківобленерго", 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, код 00131954
доКомунального підприємства "Харківводоканал", 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, код 03361715
про стягнення 15 985 367,42 грн.
за участю представників:

позивача - Квіцинська А.І. за довіреністю від 28.12.2019 №01-50/14599

відповідача - Журід А.Г. за довіреністю від 28.12.2019 №01-01-23/7362-19, Мотофій Р.М. за довіреністю №01-01-23/279-20 від 20.01.2020

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Комунального підприємства "Харківводоканал" вартість електричної енергії в сумі 9793498,58 грн., плату за компенсацію перетікання реактивної енергії в сумі 31906,05 грн., інфляційні втрати в сумі 4781148,98 грн., 3% річних в сумі 392950,60 грн., пеню в сумі 4537068,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором на постачання електричної енергії № 4 від 07.05.04 р.

28.04.15 р. відповідач надав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що заявлені позивачем вимоги у цій справі про стягнення 3% річних, інфляційних та пені на суму позовних вимог, які є предметом розгляду справи № 922/635/15 є незаконними та необґрунтованими.

Крім того, 28.04.15 р. відповідач надав клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2015р. у справі №922/1831/15 (суддя Інте Т.В.) клопотання відповідача про зупинення провадження по справі - задоволено. Провадження у справі 922/1831/15 зупинено до закінчення розгляду пов`язаної з нею іншої господарської справи № 922/635/15 за позовом АК "Харківобленерго", м. Харків до КП "Харківводоканал", м. Харків про стягнення 94295833,41 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 04.10.2016 справу №922/1831/16 було передано на розгляд судді Прохорову С.А. у зв`язку з відставкою судді Інте Т.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.11.2019 було прийнято справу до провадження судді Прохорова С.А., поновлено провадження у справі призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження по справі.

Ухвалою суду від 20.01.2020 були продовжені строки підготовчого провадження у справі до 25.02.2020.

Позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог №16-1434 від 30.10.2019 (вх. № 35642 від 31.10.2017).

Відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх. №30741 від 17.12.2019 та за вх. №31003 від 19.12.2019), який долучено судом до матеріалів справи. В своєму відзиві відповідач повністю заперечує проти вимог позивача.

20.01.2020 позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог (вх. №1247 від 20.01.2020) згідно якої вказує, що позивачем проведено перерахунок заборгованості за період січень-лютий 2015 року та просить суд стягнути з відповідача з урахуванням цієї заяви 6 274 214,50 грн. вартості електричної енергії (в т.ч. ПДВ 1 045 702,41 грн.), 4 537 068,74 грн. пені, 392 946,00 грн. 3% річних та 4 781 138,18 грн. інфляційних втрат.

В підготовчому засіданні 20.01.2020 представник позивача не підтримував заяву про збільшення позовних вимог №16-1434 від 30.10.2019 (вх. № 35642 від 31.10.2017), оскільки вона була подана у 2017 році та на час поновлення провадження у справі є неактуальною. Просив суд вирішити питання щодо прийняття заяви про зменшення його вимог.

Враховуючи викладене, заява позивача про збільшення позовних вимог №16-1434 від 30.10.2019 (вх. № 35642 від 31.10.2017) не вирішується судом.

Відповідачем надані заперечення на заяву позивача про зменшення розмірі позовних вимог (вх. №2827 від 04.02.2020), яку долучено судом до матеріалів справи.

Також, до своїх заперечень, відповідачем додані клопотання про витребування доказів та про призначення по справі судової експертизи.

Ухвалою суду від 05.02.2020 було постановлено наступне:

- прийнято заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 1247 від 20.01.2020) та продовжено розгляд справи з її урахуванням;

- відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи;

- відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів;

- закрито підготовче провадження у справі № 922/1831/15 та призначено справу до розгляду по суті на "17" лютого 2020 р.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував.

Також, відповідачем було подано до суду клопотання (вх. №4044 від 17.02.2020) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме, висновку комісійного експертного електротехнічного дослідження №3661 від 14.02.2020.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 ГПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Оскільки, відповідачем не було виконано вимоги ч. 9 ст. 80 ГПК України, суд протокольною ухвалою від 17.02.2020 відмовив в задоволенні клопотання про долучення поданих відповідачем доказів до матеріалів справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.05.2004 між Акціонерною компанією Харківобленерго (позивач) та Державним комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" було укладено Договір про постачання електричної енергії №4, відповідно до розділу 1 якого позивач, як постачальник, постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Додатковою угодою від 22.04.2009 назву споживача було змінено на Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод".

Додатковою угодою від 01.02.2012 назву змінено на Комунальне підприємство "Харківводоканал" (відповідач).

Згідно з п. 9.11 Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Враховуючи, що жодною із сторін Договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, Договір був продовжений на 2015 рік.

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка № 2 "Порядок розрахунків" (у відповідності до додатку 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію") оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 "Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії" до цього Договору (п. 7.3 Договору), зазначений звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою споживач зобов`язаний щомісяця у встановлений Договором строк надавати постачальнику (п. 2.2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.2.5 Договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатка 2 "Порядок розрахунків" (ч. 2 п. 10.2 "Правил користування електричною енергією" (далі Правила).

Згідно з п. 5 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "Акт про використану електричну енергію".

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 (трьох) робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 (п`яти) операційних днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Згідно з п.п. 2.2.5 Договору, споживач зобов`язується здійснювати оплату вартості електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків". Також пунктом 3.1.1 Договору закріплено право постачальника одержувати від споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, обумовлені цим Договором (ч. 1 п. 8.1 Правил).

На виконання вимог п. 6.23, 6.26 та п. 6.28 Правил користування електричної енергії (у редакції, чинній у спірний період) АТ "Харківобленерго" проведено розподілення втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж КП "Харківводоканал".

Так, п. 6.26 Правил передбачено, що величина технологічних втрат електричної енергії в технологічних мережах споживача, що пов`язані з передачею електричної енергії в електричні мережі інших суб`єктів господарювання, визначаються цим споживачем або за домовленістю електропередавальною організацією розрахунковим шляхом відповідно до однолінійної схеми електропостачання.

Позивачем до матеріалів справи додано узгоджені між АТ «Харківобленерго» та КП «Харківводоканал» однолінійні схеми технологічних електричних мереж спільного використання КП «Харківводоканал» по субспоживачам:

ТОВ «Онікс ЛТД»,

ФОП Костенко Я.В.,

ПАТ «Харківська автобаза №3»,

МТС (баз.станція ул. Ак. Белецкого,32),

КП «Харківські теплові мережі» (котельня по вул. Біологічна, 1а),

житлові будинки по вул. Біологічна1а та 1б,

ФОП Нестеренко В.О.,

ФОП Новіков М.М.,

ХООІСЕ «Інвестконтракт»,

КП «Шляхрембуд».

Всі наведені субспоживачі зазначені у додатку 3.3 до Договору про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2004, крім того КП «Харківводоканал» у звітах про використану електричну енергію за кожен місяць зазначає, крім власного споживання електричної енергії, також обсяг спожитої електричної енергії вищезазначеними субспоживачами, що передбачено умовами договору про постачання електричної енергії (п. 8.1.2, 8.1.3 Договору).

Положеннями п.6.23 Правил, передбачено, що обсяг електричної енергії, спожитої основним споживачем та субспоживачем, визначається залежно від порядку (схеми) приєднання засобів обліку з урахуванням втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача.

Технологічні втрати електричної енергії в мережах споживача розподіляються між суб`єктами господарювання пропорційно обсягу переданої цими мережами належної електричної енергії відповідним суб`єктам господарювання, включаючи споживача-власника цих мереж (п. 6.28 Правил).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

В наведених вище положеннях договору, сторони досягли згоди щодо настання у відповідача обов`язку по сплаті вартості електричної енергії після пред`явлення постачальником (позивачем) виставленого, у відповідності до нормативно-правових актів та положень договору рахунку. Тобто, виникненню зобов`язання споживача з оплати спожитої товарної продукції має передувати виконання постачальником зобов`язання з виставлення рахунків з правильним розрахунком вартості електричної енергії. Таким чином, для оцінки обґрунтованості пред`явлених позовних вимог, поміж іншого, необхідне дослідження правильності викладених у рахунках за спірний період розрахунків та встановлення настання зобов`язання з їх оплати.

Отже, розрахунок втрат електричної енергії проводився АТ «Харківобленерго» враховуючи п. 6.23, п. 6.26 та п. 6.28 Правил, а також згідно «Методичних рекомендацій визначення технологічних втрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання», затверджених наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 №399 за формулами, параметрами елементів однолінійних схем електричної мережі, та показань приладів обліку електричної енергії які наведені в звіті про обсяг спожитої електричної енергії та надані КП «Харківводоканал» до АТ «Харківобленерго» на виконання умов договору №4.

На підтвердження правильності проведеного перерозподілу технологічних втрат електричної енергії АТ «Харківобленерго» звернулось до Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.

За результатами проведення електротехнічного дослідження експертами складено висновок №20952/19-46/33033-33035/19-46 від 21.12.2019 (далі Електротехнічне дослідження), висновками якого підтверджено, що обсяг технологічних втрат в технологічних електричних мережах КП «Харківводоканал», що пов`язані з передачею електричної енергії в електричні мережі інших суб`єктів господарювання, який слід враховувати при визначенні обсягу спожитої електричної енергії в період з листопада 2014 по грудень 2018 за кожен місяць окремо визначено вірно (арк. 58 Електротехнічного дослідження).

Висновок електротехнічного дослідження містить інформацію про загальний обсяг спожитої електричної енергії по кожному субспоживачу окремо (стор. 39-50 електротехнічного дослідження), який співпадає з даними зазначеними КП «Харківводоканал» у звітах за січень та лютий 2015 року, які складені та підписані уповноваженою особою, а саме першим заступником генерального директора КП «Харківводоканал».

Втрати у спільних мережах нараховуються пропорційно спожитої субспоживачами електроенергії.

Таким чином при проведенні розрахунку втрат електричної енергії АТ «Харківобленерго» було враховано п. 6.23 та п. 6.28 Правил, параметри елементів однолінійних схем електричної мережі, фактичний обсяг спожитої електричної енергії кожним субспоживачем.

Тобто, експертами проведено відповідний розрахунок та підтверджено значення втрат по всіх точках обліку за спірний період (стор. 50-51 електротехнічного дослідження).

Крім того, висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз експертного дослідження за результатами проведення економічного дослідження від 26.07.2019 №19107/19108/19-72 (далі Економічне дослідження), проведеного на замовлення АТ «Харківобленерго», підтверджено відповідність здійсненому перерахунку оформлених АТ «Харківобленерго» рахунків на оплату за спожиту електричну енергію КП «Харківводоканал» за період з листопада 2014 по грудень 2018.

Також підтверджено обґрунтованість перерахунку вартості спожитої КП «Харківводоканал» електричної енергії із застосуванням тарифу для 1 (першого) класу напруги за період листопад 2014 по грудень 2018 (арк. 17 Економічного дослідження).

За час розгляду даної справи, судовим рішенням у справі №922/4198/17 зобов`язано АТ «Харківобленерго» здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії КП «Харківводоканал» у період часу з листопада 2014 року по жовтень 2017 року у відповідності до Договору №4, шляхом застосування тарифів для 1 (першого) класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги та відобразити його в рахунках за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням господарського суду, яке набрало законної сили, була встановлена відповідність КП "Харківводоканал" критеріям, які висуваються законодавством для споживачів 1 класу та встановлений факт того, що у період з жовтня 2014 року по жовтень 2017 року АК "Харківобленерго" було неправомірно застосовано до КП "Харківводоканал" тариф за 2 класом напруги споживача за всіма об`єктами підприємства, що потягло за собою необґрунтоване збільшення вартості електричної енергії спожитої за договором № 4 в пред`явлених до сплати рахунках. В силу приписів ст. 75 ГПК України встановлені факти не потребують доказування при розгляді справи №922/1831/15.

Внаслідок проведення АТ "Харківобленерго" перерахунку, станом на 01.01.2020 фактична сума боргу КП "Харківводоканал" за спожиту електричну енергію за період січень - лютий 2015 року зменшилась на 2 909 986,08 грн.

06.08.2019 позивачем були виставлені нові рахунки на оплату нарахувань, згідно п. 10 додатку 2 до Договору №4, що був предметом дослідження у справі № 922/4198/17, у тому числі за спірний період на загальну суму 6 274 214,50 грн (в т.ч. ПДВ - 1 045 702,41 грн.) які не були оплачені відповідачем до теперішнього часу.

Зазначені рахунки за січень та лютий 2015 року, містять інформацію: про обсяг електричної енергії спожитий КП «Харківводоканал» у кВт*год (стовб. 1 рахунку), перерахунок обсягу електричної енергії (технологічні втрати розподілені згідно п.6.23, п. 6.28 Правил) у кВт*год (стовб. 3 рахунку), обсяг електричної енергії після розподілу втрат згідно п.6.23 та п.6.28 Правил у кВт*год (стовб. 4 рахунку), тариф у грн. (стовб.5) та сума до сплати з врахуванням проведеної оплати у грн.. (стовб. 8).

Таким чином, рахунки направлені КП «Харківводоканал» за січень та лютий 2015 року містять усю необхідну інформацію відповідно до умов договору, та підлягають оплаті протягом 5 (п`яті) операційних днів з дня їх отримання (п.5 додатку 2 до Договору).

Відповідно до ст. 46 ГПК України, АТ «Харківобленерго» було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої сума боргу КП "Харківводоканал", за період січень - лютий 2015 року становить 15 985 367,42 грн., у тому числі: вартість електричної енергії - 6 274 214,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 1 045 702,41 грн.); пеня - 4 537 068,74 грн.; 3% річних - 392 946,00 грн.; інфляційні втрати - 4 781 138,18 грн. До заяви позивач додав розрахунки вищевказаних сум.

Крім того, після звернення до суду КП «Харківводоканал» було сплачено частково заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 609 298,00 грн. та повністю сплачено заборгованість по КРЕ у сумі 31 906,05 грн.

Отже, документально підтвердженою є сума заборгованості за спожиту електричну енергію за період січень - лютий 2015 року у сумі 6 274 214,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 1 045 702,41 грн.) та підлягає стягненню на користь АТ «Харківобленерго».

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі - 4 537 068,74 грн. за період з липня по грудень 2014 року, 3% річних у розмірі - 392 950,60 грн. за період з вересня 2013 року по січень 2015 року, та індексу інфляції у розмірі - 4 781 148,98 грн. за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, штрафні санкції, а саме: інфляційні втрати в розмірі 4 781 138,18 грн.; 3% річних у розмірі 392 946,00 грн. та пеню в розмірі 4 537 068,74 грн., було нараховано позивачем на суму заборгованості, що утворилася за спірним Договором у період з вересня 2013 по лютий 2015 року.

Так відповідно до п. 4.2.1 укладеному між сторонами договору № 4 від 07.05.2004 р. за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.5 Договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 «Порядок розрахунків», Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції

Позивач надав належні докази на підтвердження нарахування вищезазначених штрафних санкцій з зазначенням всіх розрахунків по видах санкцій та періодів їх нарахування відповідно до законодавства та положень договору № 4 від 07.05.2004 р. між позивачем та відповідачем.

Відповідачем не надано належних доказів своєчасного виконання зобов`язань на які були нараховані відповідні штрафні санкції.

Отже, позовні вимоги в частині заборгованості по пені у сумі - 4 537 068,74 грн., 3% річних у сумі - 392 946,00 грн., інфляційних - 4 781 138,18 грн. підлягають задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, ст. ст. 236-239, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" до Комунального підприємства "Харківводоканал" задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, код 03361715) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, код 001317,42 грн. де вартість електричної енергії 6 274 214,50 грн. (в т.ч. ПДВ 1 045 702,41 грн.), 4 537 068,74 грн. пені, 392 946,00 грн. 3% річних та 4 781 138,18 грн. інфляційних втрат на рахунок UA НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк», .

Судові витрати покласти на відповідача - Комунальне підприємство "Харківводоканал".

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, код 03361715) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, код 00131954) 73 080,00 грн. судового збору на рахунок UA НОМЕР_1 в АТ «Мегабанк», .

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, код 00131954).

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2, код 03361715).

Повне рішення складено "21" лютого 2020 р.

Суддя С.А. Прохоров