ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. Справа №914/1978/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання: Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України б/н та б/д (вх. № ЗАГС 01-05/4566/19 від 19.12.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.11.2019 про залишення позову без розгляду (суддя С.В. Іванчук)

у справі №914/1978/19

за позовом: Міністерства оборони України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трентова ЛТД (надалі ТзОВ Трентова ЛТД), м. Львів

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державного підприємства Львівський військовий лісокомбінат (надалі ДП Львівський військовий лісокомбінат), м. Львів

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду державного майна України, м. Київ

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, м. Львів

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за участю учасників справи:

від позивача: Козачук І.М. представник (довіреність № 220/756/Д від 23.12.2019)

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

24.09.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Міністерства оборони України до ТзОВ Трентова ЛТД про витребування майна з чужого незаконного володіння об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, адміністративний будинок комбінату загальною площею 1714,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Луганська, 3; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, нежитлові приміщення частина приміщень сушильних камер і теплопункту загальною площею 292,5 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Луганська, 3; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, 1/2 приміщень трансформаторної підстанції ТП 600 площею 17,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Луганська, 3; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, приміщення дільниці широкого вжитку площею 146,2 кв.м., приміщення дільниці столярних плит площею 848,0 кв.м., які знаходяться за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Луганська, 3.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2019 у справі №914/1978/19 позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Ухвала суду мотивована тим, що у провадженні Господарського суду перебуває справа № 914/1953/19 із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 914/1978/19.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою, прийнятою внаслідок неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку скаржника, суд першої інстанції зробив помилковий висновок стосовно того, що у даній справі та у справі №914/1978/19 одинакові підстави позову. Зокрема, зі змісту позовної заяви Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України у справі № 914/1953/19 вбачається, що правовою підставою позову є положення статті 1212 Цивільного кодексу України, а саме щодо повернення безпідставно збереженого або набутого майна. В той же час, правовою підставою позову Міністерства оборони України у справі №914/1978/19 є положення статті 387 Цивільного кодексу України, а саме щодо права власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Міністерство оборони України звертає увагу суду на те, що у вищевказаних позовах також відрізняються позовні вимоги. У позовній заяві у справі №914/1978/19 позивач просить суд витребувати майно з незаконного володіння відповідача у власність держави в особі Міністерства оборони України, а у справі № 914/1953/19 Заступник військового прокурора Львівського гарнізону просить витребувати майно у відповідача на користь держави в особі Міністерства оборони України.

Окрім того, скаржник зазначає, що позовні вимоги різняться предметом позовів, оскільки предметом позову у справі №914/1978/19 є частина приміщень сушильних камер і теплопункту площею 292,5 кв.м., а у справі № 914/1953/19 280,7 кв.м.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2019 справу №914/1978/19 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Скрипчук О.С. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 в складі колегії суддів: суддя доповідач - Кравчук Н.М., судді Скрипчук О.С. та Плотніцький Б.Д. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.11.2019 у справі №914/1978/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 21.01.2020.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Скрипчук О.С. справу №914/1978/19 розподілено до розгляду судді Кордюк Г.Т., у зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України відкладено на 11.02.2020.

В судовому засіданні представник позивача (скаржника) доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та треті особи не реалізували своє право на подання відзиву, яке передбачене ч. 1 ст. 263 ГПК України, участі уповноважених представників в жодному судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників господарського процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні господарського процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1953/19 за позовом Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі позивача: Міністерства оборони України до ТзОВ Трентова ЛТД про витребування на користь Міністерства оборони України нерухомого майна, яке розташоване у м.Львові по вул. Луганській, 3, а саме адміністративну будівлю літ.А-4 площею 1714,5кв.м., 1/2 приміщень трансформаторної підстанції площею 17,9кв.м., частину приміщень сушильних камер і теплопункту площею 280,7кв.м., приміщення дільниці широкого вжитку площею 146,2кв.м., приміщення дільниці столярних плит площею 848кв.м.

У позовній заяві у справі № 914/1953/19 підставою позову визначено обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Львівської області від 08.02.2017 у справі № 914/2062/14, яким задоволено позов Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, визнано недійсними прилюдні торги з продажу частини нерухомого майна, що перебувало у повному господарському віданні державного підприємства Міністерства оборони України Львівський військовий лісокомбінат, а саме адміністративної будівлі літ. А-4 площею 1714,5 кв.м., 1/2 приміщення трансформаторної підстанції площею 17,9 кв.м., частини приміщень сушильних камер і теплопункту площею 280, 7 кв.м., приміщення дільниці широкого вжитку площею 146,2 кв.м., приміщення столярних плит площею 848 кв.м. та застосовано наслідки недійсності правочину. Зокрема, правовою підставою вказаного позову є положення статті 1212 Цивільного кодексу України, а саме щодо повернення безпідставно набутого майна з незаконного володіння за недійсним правочином.

В той же час, правовою підставою позову Міністерства оборони України у даній справі №914/1978/19 є положення статті 387 Цивільного кодексу України, а саме щодо права власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Окрім того, у вищевказаних позовах також відрізняються позовні вимоги. У справі № 914/1953/19 Заступник військового прокурора Львівського гарнізону просить витребувати майно у ТзОВ Трентова ЛТД на користь держави в особі Міністерства оборони України. У справі №914/1978/19 Міністерство оборони України просить суд витребувати майно з незаконного володіння ТзОВ Трентова ЛТД у власність держави в особі Міністерства оборони України.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні з позовом у справі №914/1978/19 позивач просить витребувати у відповідача нежитлові приміщення - частина приміщень сушильних камер і теплопункту площею 292,5 кв.м., а у справі № 914/1953/19 280,7 кв.м.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що справа №914/1953/19 та справа №914/1978/19 є тотожними.

Окрім того, апеляційний господарський суд приймає до уваги і те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.11.2020 зупинено провадження у справі №914/1953/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18, оскільки у вказаній справі розглядається питання щодо неоднакового застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яка встановлює межі процесуальної дієздатності прокурора.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом з врахуванням вищенаведених нормам права, належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В свою чергу учасниками справи не спростовано доводи апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду не відповідає нормам чинного законодавства, відтак її слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 271, 273, 280, 282, 284, 287 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.11.2019 у справі №914/1978/19 скасувати.

3. Справу № 914/1978/19 направити до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький