ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"17" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3631/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників сторін:
від позивача: Турченко О.В. (на підставі довіреності);

від відповідача: Ричков М .Ю. (на підставі ордеру);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, 1а);

до відповідача: Приватного підприємства „Артек-Союз (65017, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 47, офіс 102);

про стягнення 35118,42 грн.

ВСТАНОВИВ:
Суть спору: 06.12.2019 року від позивача - Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх. №3737/19) до відповідача - Приватного підприємства „Артек-Союз, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги з теплопостачання у розмірі 35118,42 грн., а також покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на відшкодування витрат з теплопостачання (2271) спожитого в процесі надання послуг з харчування №1 від 01.01.2019 року, в частині відшкодування вартості спожитих комунальних послуг з теплопостачання у січні 2019 року.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3631/19 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням розгляду справи по суті в засіданні суду на 08.01.2020 року.

У судовому засіданні 08.01.2020 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 05.02.2020 року.

03.02.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №2770/20, згідно якого відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що він не отримував від позивача, на умовах визначених договором, рахунку на відшкодування вартості теплової енергії за січень 2019 року та наполягає, що нічим іншим не підтверджується надання позивачем відповідачу послуг з теплопостачання. При цьому, доводить до відома суду, що відповідачем було змінено адресу місцезнаходження ПП „Артек-Союз, в зв`язку з чим вважає, що у нього не виникло обов`язку по сплаті вартості теплової енергії за грудень 2019 року.

Водночас, разом із відзивом на позовну заяву, 03.02.2020 року відповідачем було подано клопотання про продовження відповідачу строку на подання відзиву на позовну заяву вх. ГСОО № 2775/20. При цьому необхідність продовження строку на подачу відзиву на позовну заяву відповідач обґрунтовував несвоєчасністю отримання ухвали суду про відкриття провадження у даній справі.

У судовому засіданні від 05.02.2020 року представник відповідача просив суд поновити ПП „Артек-Союз строк для подання відзиву на позовну заяву з підстав викладених у вищезазначеній заяві. За результатами розгляду зазначеного клопотання, судом було залучено відзив на позовну заяву до матеріалів справи. Крім того у судовому засіданні від 05.02.2020 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 17.20.2020 року.

10.02.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №3436/20, згідно якого позивач проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на надіслання відповідачу претензії та наполягає, що відповідне листування щодо направлення рахунків, калькуляцій та актів звірки були вручені представнику відповідача. При цьому позивач стверджує, що від відповідача не надходило будь-яких повідомлень про зміну адреси, тоді як у договорі було визначено адресу: АДРЕСА_1 за якою і здійснювалось листування. Водночас у відповіді на відзив позивач просив суд поновити строк для подачі відповідної заяви по суті спору. Зазначена відповідь на відзив була залучена судом до матеріалів справи.

У судове засідання від 17.02.2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні від 17.02.2020 року ознайомившись із відповіддю на відзив проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 17.02.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повний текст рішення буде складено 24.02.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:
Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено матеріалами справи, 01.01.2019р. між Білгород-Дністровська КЕЧ району (сторона 1) та ПП „Артек-Союз (сторона 2) було укладено договір на відшкодування витрат з теплопостачання (2271) спожитого в процесі надання послуг з харчування №1 (надалі договір), згідно якого сторона 2 одержує теплову енергію від сторони 1 для опалення військових об`єктів на території військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які сторона 2 використовує в процесі виконання договору № 286/2/17/12 від 31.03.2017р. та додаткової угоди №38 від 27.12.2018 року щодо подовження терміну дії договорів укладених між Міністерством оборони України та ПП „Артек-Союз «Про закупівлю послуг щодо забезпечення харчування, продуктами харчування, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів ЗС України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах на годування штатних тварин, укладеного з ПП «Артек-Союз» та Міністерством оборони України, а сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість отриманої теплової енергії на підставі отриманих від сторони 1 рахунків згідно умов цього договору.

За умовами п. 2.1 договору, відшкодування стороною 2 вартості отриманої теплової енергії здійснюється із розрахунку опалювальної площі військових об`єктів на території військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , А-2372, які сторона 2 використовує в процесі виконання договору №286/2/17/12 від 31.03.2017р. та у відповідності до додатку № 1 до цього договору.

Умовами п. 2.2 договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання (калькуляція тарифу) розраховуються стороною 1 щомісячно в залежності від температури зовнішнього повітря та витрат собівартості із розрахунку опалювальної площі військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , А-2372 відповідно наказу Міністра оборони України №875 від 19.12.2012 року «Про затвердження Показників витрат палива на комунально-побутові потреби військових частин, установ та організацій і Методики нормування витрат палива на комунально-побутові потреби військових частин, установ та організацій».

Положеннями п.п. 3.2.5 договору встановлено обов`язок сторони 2 після отримання рахунку відшкодувати витрати за опалення шляхом перерахування коштів впродовж 10 банківських діб на розрахунковий рахунок сторони 1 по отриманим рахункам.

Згідно п.п. 4.2.3 та п.п. 4.2.4 договору сторона 1 зобов`язана надавати стороні 2 рахунок до 10 числа місяця наступного за звітним, що є підставою для проведення стороною 2 оплати за теплопостачання та підписання акта звірки взаєморозрахунків, один примірник акта звірки повертається стороні 1. Щомісячно до 20 числа наступного за звітним надавати стороні 2 акти звірок взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 10.1 даний договір укладений з 01.01.2019 року по 31.03.2019 року включно та може бути подовженим за згодою сторін на підставі додаткових угод до договору.

Як стверджує позивач, на виконання вказаного договору, ним разом із супровідним листом за вих. №314 від 07.02.2019 року було направлено відповідачу рахунок № 49 від 06.02.2019р. щодо відшкодування вартості наданих послуг з опалення за січень 2019 року на загальну суму 35118,42 грн. (окремо із зазначенням вартості послуг по кожній військовій частині) із наданням відповідних калькуляцій таких послуг, а також акт звірки. При цьому, позивач наполягає, що відповідний лист був отриманий відповідачем 12.02.2019р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.62) та ніяким чином не спростовано відповідачем.

При цьому позивач наполягає, що зазначений рахунок не сплачено відповідачем, в зв`язку з чим за підрахунком позивача розмір заборгованості становить 35118,42 грн.

Більш того позивач наполягає, що відповідачем 27.09.2019 року також було отримано претензію за вих. №1964 від 19.09.2019 року, зокрема щодо сплати заборгованості за договором №1 від 01.01.2019 року у сумі 35118,42 грн., яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Так, із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що між сторонами у справі відбулись господарські операції з приводу надання послуг та відшкодування їх вартості позивачу.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови укладеного між сторонами договору №1 від 01.01.2019 року, а саме, не здійснив сплату відшкодування вартості наданих послуг з теплопостачання у січні 2019 року у розмірі 35118,42 грн., водночас відповідачем не надано доказів сплати грошових коштів у зазначеній сумі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що заперечення відповідача судом розцінюються критично та не приймаються до уваги з огляду на таке.

Так, по-перше, договір з приводу спірних правовідносин укладено між сторонами у справі без визначення його сторонами конкретної адреси щодо здійснення листування між ними, а тому суд вважає логічними дії позивача з приводу надіслання поштової кореспонденції на адресу відповідача зазначену у відповідному договорі у розділі «Юридичні адреси сторін і банківські реквізити». По-друге, позивачем не надано жодного доказу, який свідчив, що поштове відправлення надійшло до відповідача іншого змісту, ніж те що надано до суду позивачем з приводу спірних правовідносин, як і доказів того, що відправлення було отримано іншою особою, а не представником відповідача. По-третє, згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 32-39) зміна адреси відповідача відбулась 08.08.2019 року про що свідчить запис за номером 3052436. За таких обставин, суд зазначає, що адресу місцезнаходження ПП «Артек-Союз» було змінено відповідачем майже через півроку після надіслання відповідного листування позивачем.

Більш того, суд зазначає, що позиція відповідача, за відсутності доказів припинення своєї діяльності на відповідних об`єктах (окремих військових частинах) розцінюється судом, як намагання від ухилення виконання відповідних договірних зобов`язань. При цьому, відповідачем зазначено про неотримання послуг теплопостачання у грудні 2019 року, тоді як предметом розгляду даної справи є вартість послуг з теплопостачання у січні 2019 року. Достеменних доказів, які свідчили про неналежне здійснення позивачем забезпечення теплопостачання у спірний період відповідних об`єктів відповідачем до матеріалів справи не надано, а тому такі твердження відповідача є лише припущеннями.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 35118,42 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При здійсненні вищевказаних висновків суд враховує, що ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того суд вважає за необхідне окремо наголосити, що добросовісність у правовідносинах означає здійснення сторонами заходів, спрямованих на уникнення правопорушення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства „Артек-Союз (65017, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 47, офіс 102; ) на користь Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, 1а; ) 35118/тридцять п`ять тисяч сто вісімнадцять/грн. 42 коп. заборгованості та 1921/одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 24 лютого 2020 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська