ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. Справа№ 910/12036/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токарева А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 11.02.2020.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор"

про стягнення 290 984,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Сервіс" 262460,40 грн. боргу, 18695,78 грн. пені, 6613,99 грн. інфляційних витрат, 3214,24 грн. 3% річних та 4364,77 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволені позовних вимог.

Також у апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.

Також, скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 в даній справ не було витребувано від відповідача доказів погашення заборгованості перед позивачем за договором № 10/12/8-УИ, у зв`язку з чим не в повному обсязі досліджено всіх доказів по справі.

17.12.2019 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Шаптала Є.Ю. (головуючий суддя), Куксов В.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 10.01.2020 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор" на рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 та призначено до розгляду на 11.02.2020.

03.02.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та додаток до відзиву, у відповідності до відзиву, позивач просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 11.02.2020 представник позивача заперечив проти доводів на апеляційну скаргу з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду м. Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 залишити без змін.

В судове засідання 11.02.2020 відповідач своїх представників не направив, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 10.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СЕРВІС" (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю "НПО УКРІЗОЛЯТОР" (замовник) уклали договір надання послуг перевезення трансформатора №10/12/8-УИ (надалі - Договір).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Договору виконавець зобов`язується надати послуги з

перевезення трансформатора, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послуги.

Остаточний розрахунок здійснюється протягом 5-ти робочих днів з дня повідомлення про завершення виконання (п. 3.4 Договору).

Строк надання послуг був встановлений до 31.12.2018.

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2018 сторони встановили датою закінчення надання послуг 31.03.2019.

Позивач 13.03.2019 здав, а відповідач прийняв надані послуги на загальну суму

298460,40 грн., про що сторони склали акт № 2 від 13.03.2019. В акті відповідач

підтвердив, що претензій до об`єму, якості та строкам надання послуг він не має.

Відповідач сплатив за послуги частково: 21.03.2019 - 20000 грн. та 29.03.2019 - 16000 грн.

На момент звернення позивача до суду у відповідача наявна заборгованість у розмірі 262460,40 грн.

Відповідно до норм ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 262460,40 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.5 Договору за порушення строків оплати наданих послуг Замовник сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на день прострочення від неоплаченої суми, за кожен день прострочення.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає до стягнення 18695,78 грн. пені, розрахунок яких перевірений судом апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає до стягнення три відсотки річних в сумі 3214,24 грн. та інфляційні збитки в сумі 6613,99 грн., розрахунок яких перевірений судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не витребувано доказів погашення заборгованості, апеляційний господарський суд зазначає.

Як вбачається з резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 10.09.2019, сторін було зобов`язано надати суду:

«3. Встановити:

- відповідачу строк до 25.09.2019 для подання відзиву на позов. Попередити відповідача про те, що у разі ненадання відзиву на позов, справа, згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, буде розглянута за наявними в ній матеріалами;

- позивачу строк до 01.10.2019 для подачі відповіді на відзив;

- відповідачу строк до 07.10.2019 для подачі заперечень на відповідь на відзив;

- сторонам строк до 07.10.2019 для подачі додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв.

4. Зобов`язати відповідача, у разі посилання на відсутність боргу надати відповідні докази такої відсутності».

Таким чином, судом першої інстанції була надана можливість відповідачу надати всі відповідні докази, а тому посилання відповідача є необгрунтованими та не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НПО Укрізолятор" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12036/19 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12036/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.02.2020.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв