ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" лютого 2020 р., м. Черкаси Справа № 04/5026/803/2012

Вх.суду №34912/19 від 18.11.2019

Вх.суду №35735/19 від 25.11.2019

Господарський суд Черкаської області

у складі головуючого судді Хабазні Ю.А.,

із секретарем судового засідання Ковбою І.М.

за участю у судовому засіданні: Назаренка С.А. (від боржника у особі ліквідатора банкрута, адвокат, особисто), Архипенко В.О. (прокурор відділу Прокуратури Черкаської області, особисто), Мусієнка Г.І. (від АТ "Державний експортно-імпортний банк України", представник за довіреністю),

у судове засідання не з`явились: представники від ПАТ "НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління ДПС у Черкаській області, представники працівників боржника Солод Г.А., Сметаненко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси у приміщенні суду заяву від 12.11.2019 №0017600/19-1238

заявника, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України",

про зменшення розміру оплати послуг ліквідатора банкрута

а також клопотання від 23.11.2019 №02-30/512

заявника, ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С.

про затвердження звітів про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі,

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІГ-Жашківський цукровий завод",

про банкрутство юридичної особи

УСТАНОВИВ:

1.Кредитором, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", подано заяву від 12.11.2019 №0017600/19-1238 з вимогою зменшити розмір оплати послуг ліквідатора банкрута та встановити основну грошову винагороду останнього у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць здійснення повноважень.

2.Ліквідатором банкрута, арбітражним керуючим Носань Н.С., подано клопотання від 23.11.2019 №02-30/512 з вимогою затвердити звіти про нарахування та виплату грошової винагороди за період з 01.11.2018 до 31.10.2019 в розмірі 491760 грн., про здійснення та відшкодування витрат за період з 01.04.2018 до 31.10.2019 в розмірі 27803,40 грн.

3.Ухвалою суду від 22.01.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонд України в Черкаській області забезпечити надходження у канцелярію суду відомостей про нараховану заробітну плату колишньому керівнику ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" (29.05.2012), тобто за період з 01.04.2012 до 01.07.2012.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 31.01.2020 №2300-0802-7/803 (вх.суду №1717/20 від 03.02.2020, а.с. 217 т.60) повідомило про те, що за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страхувальником ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" за вказаний в ухвалі період на застраховану особу ОСОБА_1 відомості про нарахування заробітної плати не подавались.

4.Ліквідатор банкрута у клопотанні (а.с.94 т.60) та її представник у судових засіданнях проти зменшення розміру її грошової винагороди заперечили з тих підстав, що ліквідатор банкрута має значний обсяг роботи і велике завантаження у справі, а також підтримали заявлене клопотання про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат.

5.ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у заяві від 12.11.2019 №0017600/19-1238 (а.с.76 т.4) та його представник у судовому засіданні пояснили,

що постановленою у цій справі ухвалою суду від 11.04.2017 (з виправленою ухвалою суду від 21.05.2018 опискою) основну грошову винагороду ліквідатора банкрута за кожен місяць здійснення ним повноважень визначено у розмірі десяти мінімальних розмірів заробітної плати, визначеної законодавством України;

що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, який було введено в дію 21.10.2019, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство (крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації); що перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу;

що згідно з ч.2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень;

що у матеріалах справи про банкрутство ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" відсутні докази фактичного отримання його керівником заробітної плати за останні 12 місяців його роботи;

що заперечують проти затвердження звіту арбітражного керуючого Носань Н.С. про нарахування і виплату грошової винагороди ліквідатору, оскільки він є надмірно великим;

що в частині затвердження звіту ліквідатора банкрута про його витрати заперечень не мають.

На запитання суду яку суму оплати грошової винагороди слід затвердити за час виконання ним своїх обов`язків пояснив, що комітет кредиторів не визначав таку суму а відмовив у затвердженні поданого звіту у визначеній у ньому сумі.

6.ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" направила суду заперечення від 28.11.2019 №31/04-2338 (вх.суду №36648/19 від 03.12.2019, а.с. 143 т.60) та від 02.12.2019 №39/2-621-19 (вх.суду №36890/19 від 04.12.2019, вх.№37241/19 від 06.12.2019, а.с.173, 182 т.60), у яких зазначила, що відповідно до ч.3 ст.3 ГПК України клопотання про затвердження поданих ліквідатором звітів має розглядатися за правилами, передбаченими Кодексом України з процедур банкрутства, введеного в дію 21.10.2019;

що правові підстави для схвалення комітетом кредиторів та затвердження судом поданих ліквідатором банкрута звітів відсутні, оскільки останні не є звітами за підсумками процедури ліквідації, які подаються арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення процедури ліквідації, а є поточними звітами;

що затвердженню судом підлягають лише звіти за підсумками процедур (розпорядження майном, санації, ліквідації тощо), які мають бути подані до суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури;

що поточні звіти ліквідатор зобов`язаний подавати на схвалення комітету кредиторів, однак такі звіти затвердженню судом не підлягають.

7.Присутній у засіданнях прокурор: вимогу ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" підтримала; проти клопотання ліквідатора банкрута в частині затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди заперечила, в частині затвердження витрат клопотання підтримала.

8.Учасники провадження у справі про банкрутство боржника, які не прибули у судове засідання (ПАТ "НАК "Нафтогаз України", ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головне управління ДПС у Черкаській області, представники працівників боржника Солод Г.А., Сметаненко Л.О.) були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак про причини неявки до суду не повідомили.

9. Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

10. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013, далі - Закон №4212-VI), чинного на час вчинення відповідних дій у процедурах банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення.

11. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступне.

29.05.2012 ухвалою суду порушено провадження у справі про банкрутство боржника.

18.04.2014 постановою суду боржника визнано банкрутом.

11.04.2017 ухвалою суду (із виправленою опискою згідно з ухвалою суду від 21.05.2018) визначено основну грошову винагороду за кожен місяць здійснення повноважень ліквідатора банкрута у розмірі десяти мінімальних розмірів заробітної плати, визначеної законодавством України. При цьому суд виходив з того, що оскільки згідно з довідкою боржника (т.33 а.с.166) середньомісячна заробітна плата керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури ліквідації боржника становила 18825 грн., то відповідно до Закону №4212 розрахунок суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора банкрута складає 37650 грн. (18825 х 2). З огляду на те, що цей розмір перевищує установлене Законом обмеження найвищої його величини (3200 х 10 = 32000), суд визнає право арбітражного керуючого на грошову винагороду в розмірі десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 ухвалу суду від 11.04.2017 в цій частині залишено без змін

23.11.2017 №3 ухвалою суду ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Н.С.

20.11.2019 №1 ухвалою суду продовжено строк ліквідаційної процедури до 18.04.2020.

У період з 01.04.2018 до 31.10.2019 арбітражний керуючий Носань Н.С. здійснювала повноваження ліквідатора банкрута.

25.11.2019 ліквідатор банкрута звернувся до суду з клопотанням від 23.11.2019 №02-30/512 про затвердження звітів: про нарахування та виплату грошової винагороди за період з 01.11.2018 до 31.10.2019 в розмірі 491760 грн. та про здійснення і відшкодування витрат за період з 01.04.2018 до 31.10.2019 в розмірі 27803,40 грн.

31.01.2020 за № 23000802-7/803 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшла інформація про те за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страхувальником ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" за період з 01.04.2011 до 01.07.2012 на застраховану особу ОСОБА_1 (який був керівником боржника) відомості про нарахування заробітної плати не подавались.

12. Згідно зі звітом про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 01.11.2018 до 31.10.2019 ліквідатором банкрута нараховано суму 491760,00 грн., виплату якої не здійснено.

Згідно зі звітом про здійснення та відшкодування витрат ліквідатора банкрута за період з 01.04.2018 до 31.10.2019 ліквідатором банкрута фактично здійснено витрат на суму 27803,40 грн., які за рахунок майна боржника відшкодовано на суму 17149,40 грн. (а.с.101 т.60).

Вищеназвані звіти:

про здійснення та відшкодування витрат ліквідатора банкрута за період з 01.04.2018 до 31.10.2019 на суму 27803,40 грн. схвалено рішенням комітету кредиторів (протокол від 31.10.2019 №8, а.с.23 т.60);

про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 01.11.2018 до 31.10.2019 на суму 491760,00 грн. комітетом кредиторів не схвалено (протокол від 31.10.2019 №8, а.с.23 т.60). Разом з тим будь-яких заперечень щодо відсутності правових підстав визначення розміру грошової винагороди ліквідатора банкрута, чи доводи, які б спростовували подані докази, правомірність вимог та правильність розрахунків, протокол комітету кредиторів не містить. Тому суд вважає, що зазначене рішення комітету кредиторів про не затвердження цього звіту є безпідставним.

13. Згідно із ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №4212-VI провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами;

Відповідно до положень Кодексу, який набрав чинності з 21.10.2019:

ч.1 ст.2 - провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України;

п.3 і 4 ч.1 ст.12 - арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами;

ч.1 ст.30 - арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород;

ч.2 ст.30 - розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень; (…) право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень; сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі; у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі (…);

ч.4 ст.30 - витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг;

ч.5 ст.30 - кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду. Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати;

абз.2 і 3 ч.6 ст.30 - звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором; звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Згідно зі ст.115 Закону Закон №4212-VI, норми якого застосовувались у справі до 20.10.2019:

арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду;

грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород;

основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень;

право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора;

витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом (…);

звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів;

звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

14.Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

14.1. Відмінність норм, якими регулювалися і регулюються відносини з нарахування і виплати грошової винагороди ліквідатору банкрута полягає у тому, що відповідно до Закону №4212-VI її місячний розмір визначався залежно від розміру середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом ліквідаційної процедури (18.04.2014), а відповідно до Кодексу - за останніх дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (29.05.2012)

Відповідно до положень Кодексу подальший розгляд справи про банкрутство здійснюється незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство. Згідно із ст.30 Кодексу встановлено інший розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого та інші правила його обчислення.

Оскільки у справі відсутні відомості про розмір середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (тобто за період з 29.05.2011 до 29.05.2012), то відповідно до ч.2 ст.30 Кодексу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора визначається з 21.10.2019 в розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

За таких обставин вимога ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" підлягає задоволенню лише в частині установлення розміру грошової винагороди ліквідатора банкрута за кожний місяць виконання ним повноважень у розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати з 21.10.2019. Для установлення такого розміру з іншого періоду підстав немає у зв`язку з чинною ухвалою суду від 11.04.2017.

Доводи ліквідатора банкрута суд відхиляє, оскільки Кодекс не встановлює можливості зміни щомісячного розміру грошової винагороди у зв`язку з обставинами значного обсягу робіт, їх складності, великої кількості судових справ тощо.

14.2. Враховуючи, що розмір понесених ліквідатором банкрута витрат за період з 01.04.2018 до 31.10.2019 в розмірі 27803,40 грн. підтверджується розрахунком та первинними бухгалтерськими документами (а.с.99, 101 т.60), що вищеназваний звіт схвалено рішенням комітету кредиторів (протокол від 31.10.2019 №8, а.с.23 т.60) суд вважає, що клопотання ліквідатора банкрута в цій частині підлягає задоволенню.

14.3. Клопотання ліквідатора банкрута в частині затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Арбітражний керуючий Носань Н.С. просить затвердити звіт про нарахування і виплату грошової винагороди за період виконання нею повноважень ліквідатора банкрута з 01.11.2018 до 31.10.2019 у сумі 491760,00 грн.

Як зазначено вище, з дня введення в дію Кодексу (21.10.2019) основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора банкрута прямо визначена законом у розмірі трьох мінімальних заробітних плат (за відсутності доказів про середню заробітну плату керівника до відкриття провадження у справі).

У зв`язку з цим суд вважає за можливе задовольнити заявлене арбітражним керуючим Носань Н.С. клопотання частково, затвердивши звіт про нарахування і виплату грошової винагороди ліквідатора банкрута:

за період з 01.11.2018 до 20.10.2019 (включно) на суму 476950,00 грн. (за листопад-грудень 2018 року: 37230х2=74460,00 грн.; за січень-вересень 2019 року: 41730х9=375570,00 грн.; за період з 01.10.2019 по 20.10.2019 (включно): 41730,00х20:31=26920,00 грн. Разом 74460,00+375570,00+26920,00);

за період з 21.10.2019 по 31.10.2019 (включно) грошова винагорода ліквідатора банкрута становить 1481,00 грн. (4173,00х11:31).

У решті вимог необхідно відмовити.

15. Суд відхиляє доводи ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" про те, що не підлягають затвердженню звіти про грошову винагороду та витрати ліквідатора банкрута, оскільки не є звітами за підсумками процедури ліквідації, які подаються арбітражним керуючим за п`ять днів до закінчення процедури ліквідації, з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №4212-VI у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Аналогічні норми містить і ст.58 Кодексу.

Постановою суду від 18.04.2014 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та на виконання Закону №4212-VI установлено строк її проведення дванадцять місяців.

Відповідно до ч.1 і 3 ст. 251 Цивільного кодексу України: строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст.113, ч.2 ст.119 ГПК України: строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом; встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч.8 ст.26 Закону №4212-VI (ч.8 ст.48 Кодексу) до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 "Про судову практику в справах про банкрутство" поновлення встановлених Законом строків судових процедур банкрутства не передбачено, але ці строки може бути продовжено судом у випадках, передбачених Законом.

Отже, нормами Закону №4212-VI та Кодексу не передбачено можливості продовження строків ліквідаційної процедури, як це передбачено для процедур розпорядження майном та санації. Разом з тим, Закон №4212 та Кодекс не передбачає і наслідків закінчення 12-ти місячного строку ліквідаційної процедури (зокрема, його закінчення не є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство відповідно до ст.83 Закону №4212-VI та ст.90 Кодексу).

З огляду на вищевказані нормативні акти при вирішення питання про те, чи має суд поновлювати пропущений строк ліквідаційної процедури після її закінчення під час подачі звіту ліквідатором банкрута чи продовжувати його під час здійснення ліквідаційної процедури суд вважає, що строк ліквідаційної процедури має продовжуватись (враховуючи аналогію Закону №4212-VI та Кодексу та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України).

Строк ліквідаційної процедури установлено саме судом у постанові від 18.04.2014 на виконання вимог ч.1 ст.37 Закону №4212-VI. У цій постанові також ліквідатора банкрута зобов`язано не пізніше 12 місяців з дня винесення цієї постанови подати суду повний звіт про проведення ліквідаційної процедури (із зазначенням дій, фактів, доказів), а також у разі її завершення - ліквідаційний баланс. У наступних ухвалах суду, зокрема від 23.11.2017, від 24.05.2018, від 24.05.2018 №1, від 20.11.2019, судом було продовжено установлений судом строк завершення ліквідаційної процедури боржника до певної дати, тому раніше установлений судом строк може бути надалі продовжений судом відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України.

Також в ухвалі суду від 24.05.2018 №1 зобов`язано ліквідатора банкрута, у разі неможливості завершення ліквідаційної процедури, подати суду на затвердження звіт про проведення ліквідаційної процедури за період з дня винесення цієї ухвали (який повинен містити: перелік вчинених дій в хронологічному порядку та результати їх вчинення; перелік обставин, які перешкоджають завершити ліквідаційну процедуру; обґрунтування строків її продовження; докази викладених обставин), звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат (з розрахунками, доказами і їх переліком).

Відповідно до ч.10 ст.41 Закону №4212-VI (ч.5 ст.61 Кодексу) ліквідатор зобов`язаний на вимогу господарського суду надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури.

З огляду на вказану норму суд не лише продовжував строк ліквідаційної процедури, а й встановлював новий строк подання ліквідатором банкрута суду відомостей щодо її проведення за цей період, а також відомостей щодо нарахування і виплати грошової винагороди та його витрат.

Отже належне виконання ліквідатором банкрута не скасованого у справі судового рішення не можна визнати передчасним поданням звітів, в тому числі й про грошову винагороду і витрати.

Дійсно, зі змісту ч.6 ст.30 Кодексу (та аналогічної норми нечинного вже Закону №4212-VI) вбачається обов`язок ліквідатора банкрута подати до господарського суду звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури ліквідації за п`ять днів до закінчення відповідної процедури. Такий звіт розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Тож, якщо суд відповідно до наданих йому законом повноважень встановив ліквідатору банкрута певні проміжні строки надання суду інформації і звітів, то у суду наявні повноваження розглянути подані звіти в установленому законом процесуальному порядку (оскільки їх позапроцесуальний розгляд суддею суперечить суті судочинства) та надати їм оцінку у відповідному судовому рішенні.

При цьому суд вважає, що визначити момент, який у законі вказано як "за п`ять днів до закінчення відповідної процедури" неможливо, оскільки будь-яка процедура закінчується у момент прийняття судового рішення (зокрема, ліквідаційна - шляхом прийняття ухвали про закриття провадження у справі з підстав передбачених п. 1, 2, 5, 6, 7 ч.1 ст.90 Кодексу), а не у момент, коли ліквідатор банкрута склав звіт, чи коли ліквідатор банкрута направив його кредиторам, чи коли комітет кредиторів схвалив звіти ліквідатора банкрута, чи коли ліквідатора банкрута подав до суду звіти. Саме суд (а не ліквідатор) визначає дату будь-якого засідання, а чи буде прийнято рішення у визначену дату невідомо навіть суду.

Отже очевидним є висновок про те, що для дотримання вимоги закону звіт про грошову винагороду і витрати має бути подано до закінчення відповідної процедури і затверджено судом або одночасно і в момент затвердження звіту про відповідну процедуру, або до цього часу. Тому затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат під час заслуховування поточного (проміжного) звіту ліквідатора банкрута відповідає нормі закону про його подання до закінчення відповідної процедури і затвердження судом.

Саме завдяки установленому судом строку і виявлено неправильність нарахування грошової винагороди ліквідатором банкрута з 21.10.2019, яка усунена судом у цій ухвалі та виключає як підстави для спору між ліквідатором банкрута і кредиторами надалі, так і по завершенню ліквідаційної процедури (до моменту якої ліквідатор зобов`язаний виплатити всі наявні кошти і звітувати про їх розподіл та відсутність - тобто коли у зв`язку з відсутністю коштів їх перерозподіл може виявитися неможливим).

Крім того, комітетом кредиторів безпідставно та без будь-яких мотивів не затверджено ні нараховану ліквідатором банкрута грошову винагороду, ні грошову винагороду в будь-якій іншій сумі, що порушує право ліквідатора банкрута на її отримання "в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень" (ч.2 ст.30 Кодексу).

Керуючись ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" від 12.11.2019 №0017600/19-1238 задовольнити частково.

1.1.Установити з 21.10.2019 розмір грошової винагороди ліквідатора банкрута за кожний місяць виконання ним повноважень у розмірі трьох розмірів мінімальної заробітної плати.

1.2.У решті вимог відмовити.

2.Клопотання ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., від 23.11.2019 №02-30/512 задовольнити частково.

2.1. Затвердити звіти арбітражного керуючого Носань Н.С.:

про нарахування та виплату грошової винагороди за період з 01.11.2018 до 20.10.2019 (включно) у сумі 476950,00 грн.;

про нарахування та виплату грошової винагороди за період з 21.10.2019 по 31.10.2019 (включно) у сумі 1481,00 грн.;

про здійснення та відшкодування витрат за період з 01.04.2018 до 31.10.2019 в розмірі 27803,40 грн.

2.2. У решті вимог відмовити.

Ухвала суду набрала законної сили 21.02.2020. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 21.02.2020.

Направити цю ухвалу рекомендованим листом ліквідатору банкрута, членам комітету кредиторів (5), представникам працівників боржника Солод Г.А., Сметаненко Л.О., Прокуратурі Черкаської області.

Суддя Ю.А. Хабазня

Я-10