Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1126/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Єщенко О.О.- дов. 4035/16-19 від 05.12.2019;

від відповідача: Шабельникова -Костякова З.С., дов. № 3 від 02.01.2020;

Стеценко Л.В.- дов. № 2 від 02.01.2020,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського обласного центру зайнятості в особі Малинської філії Житомирського обласного центру зайнятості

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області

про стягнення 17512 грн.04 коп.

Процесуальні дії по справі.

Житомирський обласний центр зайнятості в особі Малинської міської філії Житомирського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 17512 грн.04 коп., виплаченої ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду від 11.11.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження . Розгляд справи по суті суд призначив на 10.12.2019.

В судовому засіданні 10.12.2019 суд, в порядку ч.5 ст. 233 ГПК України, суд оголосив в перерву до 26.12.2019.

23.12.2019 до суду від позивача надійшло доповнення до відповіді на відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 26.12.2019 суд, в порядку ч.5 ст. 233 ГПК України, суд оголосив в судовому засіданні перерву до 20.01.2020.

В судовому засіданні від 20.01.2020 суд оголосив перерву до 11.02.2020. В судовому засіданні від 11.02.2020 суд оголосив перерву до 27.02.2020.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Малинському міському центрі зайнятості як безробітна з 12.02.2018 по 15.05.2018, яка до настання страхового випадку працювала в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 15.05.2018 у справі № 283/302/18 ОСОБА_1 поновлено на роботі та як наслідок знято останню з обліку в центрі зайнятості та припинено виплату допомоги по безробіттю.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12.11.2018 у справі № 283302/18 скасовано рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15.05.2018, змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 16.01.2018 на 19.02.2018.

Таким чином на момент подання заяви про надання статусу безробітного від 12.02.2018 ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 19.02.2018.

Позивач вказує, що внаслідок порушення порядку звільнення з боку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, ОСОБА_1 незаконно набула статус безробітного та отримала допомогу по безробіттю у розмірі 17512,04грн за період з 12.02.2018 по 15.05.2018.

Як на правову підставу заявленого позову позивач посилається на норми статей 34, 43 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" та статі 22, 1166 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та в доповненнях до відповіді на відзив.

Відповідач заперечив проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Заперечуючи проти позову, відповідач зсилається на неможливість застосування позивачем положень ст.1166 ЦК України, оскільки у постанові Апеляційного суду Житомирської області від 12.11.2018 у справі №283/302/18 зазначено про відсутність вини Управління, не встановлено, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з вини відповідача та судом не встановлено порушення трудового законодавства щодо звільнення.

Зауважує, що ОСОБА_1 не поновлено на роботі, а лише змінено дату звільнення з 16.01.2018 на 19.02.2018.

Відповідач зазначає, що не вчинив протиправного діяння, оскільки наслідком було б поновлення працівника на роботі, а не зміна дати його звільнення.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач не конкретизує термінів виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, тобто з матеріалів справи, на думку відповідача, неможливо встановити, з якої дати розпочалася і якою датою закінчилася така виплата.

Також вважає безпідставним висновок позивача про те, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Управлінням до 19.02.2018, оскільки перенесення судом дати звільнення не може свідчити про факт перебування у трудових відносинах у період з 17.01.2018 по 19.02.2018 (а.с. 57-60).

За вказаних обставин відповідач просить відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

У відповіді на відзив позивач вказує, що зміна судом дати звільнення працівника підтверджує наявність вини та протиправних дій Управління, які полягали у недодержанні останнім строку звільнення ОСОБА_1 після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, у зв`язку з чим 12.02.2018 ОСОБА_1 було безпідставно надано статус безробітного та 19.02.2018 призначено виплату допомоги по безробіттю, чим завдано позивачу шкоди в розмірі 17512,04грн.

Позивач також зауважує, що на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 12.11.2018 у справі № 283/302/18 з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.01.2018 по 19.02.2018 в розмірі 10804,08грн, що вказує на те, що ОСОБА_1 у вказаний період вважалась зайнятою особою (а.с. 65-67).

У доповненнях до відповіді на відзив позивач вказав, що допомога по безробіттю ОСОБА_1 здійснювалась у відповідності до ст. 23 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та згідно Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності", затвердженого наказом № 613 від 15.06.2015, а також Порядку фінансування видатків установ державної служби зайнятості (а.с. 79-81).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні від 27.02.2020, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області Фонду соціального страхування України № 427-к від 19.12.2017 вирішено, зокрема, звільнити ОСОБА_1 , головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико- соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Малинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області, з посади 29.12.2017 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 26).

Згідно наказу Управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області Фонду соціального страхування України № 490-к від 29.12.2017 "Про перенесення дати звільнення ОСОБА_1 " наказано звільнити ОСОБА_1 , головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико- соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Малинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області, в перший день після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 27).

У відповідності до наказу відповідача № 02-6-к від 16.01.2018 вирішено провести остаточний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 , враховуючи, що датою звільнення є 16.01.2018. Виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 1 календарний день невикористаної відпустки за період роботи з 30.12.2017 по 16.01.2018 (а.с. 28 ).

12.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до Малинського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного (а.с. 14)

19.02.2018 ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ про звільнення, поновлено ОСОБА_1 на роботі, стягнуто з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36013,60 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Наказом відповідача від 15.05.2018 № 02-58-к на виконання рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15.05.2018 по справі № 283/30218 скасовано наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області від 19.12.2017 № 427-к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Малинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 17.01.2018. Виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць (а.с. 29).

За даними позивача виплату по безробіттю ОСОБА_1 було припинено та знято її з обліку в центрі зайнятості у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 15.05.2018 у справі № 283/302/18 та на підставі наказу відповідача № 02-58-к від 15.05.2018.

Відповідно до довідки Малинської філії Житомирського обласного центру зайнятості від 20.12.2019 № 1087 ОСОБА_1 за період з 19.02.2018 по 14.05.2018 отримала допомогу по безробіттю у сумі 17512,04грн. (а.с. 82).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 12.11.2018 апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області задоволено частково. Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників, страхових виплат та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Малинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 16 січня 2018 року на 19 лютого 2018 року.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17 січня по 19 лютого 2018 року в розмірі 10804,08 грн, а на користь держави судовий збір в розмірі 1409, 60 грн.

В решті вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 22-24).

15.07.2019 позивач направив відповідачу претензію з вимогою повернути кошти в сумі 17512,04грн як безпідставно виплачена допомога по безробіттю ОСОБА_1 (а.с. 21).

У відповіді на претензію від 15.07.2019 відповідач листом від 10.08.2019 повідомив позивача про те, що підстав для перерахування виплаченої ОСОБА_1 суми допомоги по безробіттю у розмірі 17512,04 грн не вбачає, оскільки згідно рішення суду ОСОБА_1 не поновлено на роботі, а змінено дату звільнення, тобто звільнення визнано законним (а.с. 25).

За вказаних обставин, Житомирський обласний центр зайнятості в особі Малинської міської філії Житомирського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення 17512,04 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст.16 ЦК України, договором або іншим законом

Спір у справі виник у зв`язку з необхідністю встановлення наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої останнім допомоги по безробіттю в сумі 17512,04грн.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Законом України "Про зайнятість населення".

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.

Згідно ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Частинами 1, 2 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття створений для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення застрахованих інших функцій згідно із цим кодексом і статутом фонду. Держава є гарантом застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

За ч. 2 ст. 21 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (у редакції від 30.11.2016).

Рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного (п. 6 Порядку).

Матеріалами справи підтверджено, що 12.02.2018 за заявою ОСОБА_1 Малинським міським центром зайнятості їй надано статус безробітної (а.с. 14).

Нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право застрахованих осіб на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, види забезпечення, зокрема, допомогу по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Зважаючи на наведені приписи законодавства, позивачем з 19.02.2018 розпочато виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 та за період з 19.02.2018 по 14.05.2018 виплачено 17512,04 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15-20,820.

Частиною 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що з роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальними правовими підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність складу цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: - протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи; - шкідливий результат такої поведінки (шкода); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою та вина.

Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною умовою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що у постанові від 12.11.2018 Житомирський апеляційний суд у справі № 283/302/18 встановив недотримання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області строку попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення, тому апеляційну скаргу задовольнив частково, змінивши дату звільнення ОСОБА_1 з 16.01.2018 на 19.02.20218.

Постановою Житомирського апеляційного суду у справі № 283/302/18 від 12.112018 встановлено порушення відповідачем процедури щодо встановленого трудовим законодавством терміну (2-місячного строку) повідомлення, який повинен передувати звільненню.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що у постанові Житомирського апеляційного суду не встановлено вину відповідача під час звільнення ОСОБА_1 .

На переконання суду, факт зміни дати звільнення працівника через неналежне повідомлення у даному випадку підтверджує наявність протиправних дій та вини Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області.

Отже на момент подання заяви про надання статусу безробітного, ОСОБА_1 , враховуючи обставини встановлені постановою Житомирського апеляційного суду від 12.11.2018, перебувала в трудових відносинах з відповідачем до19 лютого 2018 року.

Таким чином, через неправомірні дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, які полягали в недодержанні строку звільнення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 12.02.2018 ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 17512,04 грн, чим завдано шкоду Житомирському обласному центру зайнятості в особі Малинської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості у зазначеному розмірі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Твердження відповідача про те, що документи, долучені до матеріалів справи не дають можливості встановити, з якої дати розпочалася, та на яку дату закінчилася виплата по безробіттю відхиляються судом, оскільки довідками позивача (а.с. 15-20, 82), підтверджено, що допомога по безробіттю ОСОБА_1 розпочато 19.02.2018 та завершено 14.05.2018 та відповідачем в свою чергу належними та допустимими доказами не доведено протилежного.

Щодо строків повернення відповідачем сплачених позивачем ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 17512,04грн. суд зазначає , що строк для повернення відповідачем виплаченої позивачем допомоги по безробіттю слід рахувати виходячи з норми ст. 530 ЦК України.

Приписами ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 15.07.2019 позивач направляв на адресу відповідача претензію з вимогою перерахувати суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 17512,04 грн.

Таким чином у відповідача виник обов`язок перерахувати позивачу суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 17512,04 грн. в строк до 25.07.2019 (15.07.2019 дата направлення претензії + 3 дні на пересилання поштового відправлення згідно наказу Міністерства Інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" + 7 пільгових днів відповідно до ст. 530 ЦК України).

Однак відповідач свого обов`язку з повернення сплаченої позивачем допомоги по безробіттю в сумі 17512,04 грн. в строк визначений претензією не виконав.

Станом на день розгляду справи існує заборгованість перед відповідачем в розмірі 17512,04грн. Доказів погашення заборгованості перед позивачем у заявленій сумі матеріали справи не містять.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 17512,04грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Span» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 17512,04 грн.

В порядку ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (10014, м. Житомир, майдан Корольова, 2, ідентифікаційний код 41313540)

на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, м. Житомир, вул. Київська, 83, ідентифікаційний код 03491398)

- 17512 ,04грн виплаченої допомоги по безробіттю;

- 1921,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.03.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2 - позивачу (10001, м.Житомир, вул. Київська,83) (рек. з повід)

3- відповідачу (10001, м.Житомир, майдан Корольова,2)(рек. з повід)

4- Малинська міська філія Житомирського обласного центру зайнятості (рек. з пов.)