РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.02.2020Справа № 910/15868/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Селянського (Фермерського) господарства "ТЭРА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент"

про стягнення 593 289, 58 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Лебедін Ю.І.;

Від відповідача: не з`явився;

Вільний слухач: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (Фермерське) господарство "ТЭРА" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний еквівалент" (далі - відповідач) про стягнення 593 289, 58 грн., з яких: 572 000, 21 грн. передоплата, 11 565, 37 грн. - 3 % річних та інфляція у розмірі 9 724, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання своїх зобов`язань за договором № К12/02/19-1 постачання карбаміду на внутрішній ринок України від 12.02.2019 було перераховано в якості передоплати за товар кошти у розмірі 572 000, 21 грн., а відповідачем своїх зобов`язань з поставки продукції не виконано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

У встановлені судом строки позивачем усунуто недоліки вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін, судове засідання призначено на 20.01.2020 року.

Представник відповідача у судове засідання 20.01.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 270.

У судовому засіданні 20.01.2020 року представник позивача надав суду для огляду оригінали документів, долучених позивачем до позовної заяви.

Судом у судовому засіданні 20.01.2020 постановлено ухвалу про оголошення перерви у зазначеній справі до 05.02.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

27.01.2020 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 05.02.2020 року представник позивача подав клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 05.02.2020 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 05.02.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач, у строк, визначений законом, відзив не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 05.02.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 року між Селянським (Фермерським) господарством "ТЭРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" (продавець) укладено Договір № К12/02/19-1 постачання карбаміду на внутрішній ринок України (надалі - Договір), згідно п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця карбамід (продукція), а покупець оплатити і прийняти продукцію на умовах EXW "Правила Інкотермс-2010".

У пункті 2.1 Договору сторонами було погоджено, що кількість продукції, переданої продавцем покупцю, за цим договором становить 52, 000 т. Покупець має право на додаткові обсяги поставки, в межах можливостей продавця, на умовах окремо укладених сторонами додаткових угод, які будуть вважатись невід`ємними частинами договору.

Відповідно до пункту 2.3 Договору відпуск карбаміду здійснюється в наданий покупцем автомобільний транспорт в біг-бегах (800 кг).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що відвантаження продукції здійснюється продавцем не пізніше 28 лютого 2019 року, в наданий покупцем автомобільний транспорт в біг-бегах (800 кг). Остаточну дату відвантаження та інструкції по відвантаженню продукції сторони узгоджують додатково надаючи (ел. поштою) лист із зазначенням відповідної інформації, після зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Датою переходу права власності на продукцію або партію продукції від продавця до покупця вважається дата, яка зазначається у видатковій накладній на продукцію. Продавець звільняється від відповідальності у випадку якщо у вище вказаний термін покупцем не поставлено транспортних засобів під завантаження.

Загальна сума Договору становить 476 666, 84 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 95 333, 37 грн., сума з ПДВ становить 572 000, 21 грн. (п. 4.2 Договору).

Згідно пунктів 4.3, 4.5 Договору умови оплати - покупець здійснює передоплату у розмірі 100% до 13.02.2019 (включно) на підставі рахунку, виставленого продавцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок продавця.

У разі несплати рахунку до 13.02.2019 (включно) ціна на продукцію може змінюватися у зв`язку із зміною цін на сировину і матеріали. При цьому, продавець письмово (факсом або електронною поштою) сповіщає покупця про зміну ціни. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою (п. 4.7 Договору).

У разі наявності невикористаної суми передоплати за карбамід сторони проводять звірку і продавець зобов`язаний здійснити повернення грошових коштів протягом 7 банківських днів з моменту отримання листа покупця з клопотанням про таке повернення (п. 4.9 Договору).

Пунктом 5.2 Договору погоджено, що застосування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов`язань за Договором сторонами призупиняється через шість місяців з дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 5.4 Договору сторонами погоджено, що за порушення господарських зобов`язань за цим договором сторони можуть застосувати один до одного оперативно-господарські санкції, передбачені ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє по 28.02.2019 (включно) (п. 8.1 Договору).

Відповідно до пункту 8.4 Договору якщо з моменту набрання чинності договором покупець не приступив до виконання зобов`язань за цим договором (не здійснив попередню оплату, вибірку продукції), продавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, про що направляє покупцю письмове повідомлення.

На виконання своїх зобов`язань за Договором Селянське (Фермерське) господарство "ТЭРА" на підставі виставленого рахунку на оплату перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" згідно платіжного доручення № 1479 від 13.02.2019 кошти у розмірі 572 000, 21 грн.

Селянське (Фермерське) господарство "ТЭРА" звернулось до відповідача з заявою від 08.04.2019 з вимогою повернути сплачені в якості попередньої оплати за Договором кошти у загальному розмірі грн., яка обґрунтована невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з поставки обумовленої сторонами продукції.

Листом №18/04/19-6 від 18.04.2019 (у відповідь на лист від 08.04.2019) Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" повідомило, що виробництво карбаміду, який є предметом Договору, здійснюється на Акціонерним товариством "Одеський припортовий завод", проте запуск роботи Акціонерного товариства "Одеського припортового заводу" відкладається з причин, які не залежать від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент". Також у даному листі Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" визнало, що узгоджені терміни поставки за Договором вже минули та зобов`язалось у майбутньому здійснити передбачене Договором відвантаження продукції або повернути передоплату в повному обсязі.

Попри наведені листи, позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" не повернуло позивачу попередню оплату у розмірі 572 000, 21 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем свого обов`язку з повернення попередньої оплати, сплаченої за Договором, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" виникла заборгованість у розмірі 572 000, 21 грн. грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 11 565, 37 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9 724, 00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Пунктами 4.3, 4.5 Договору сторонами було визначено, що покупець здійснює передоплату у розмірі 100% до 13.02.2019 (включно) на підставі рахунку, виставленого продавцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок продавця.

Відповідно відповідачем було виставлено рахунок на оплату № 33 від 12.02.2019 на суму 572 000, 21 грн.

Як встановлено з матеріалів справи позивачем було здійснено передоплату за Договором, що підтверджується платіжним дорученням № 1479 від 13.02.2019 у розмірі 572 000, 21 грн.

Відповідач у листі № 18/04/19-6 від 18.04.2019 визнав, що узгоджені терміни поставки за Договором вже минули та зобов`язалось у майбутньому здійснити передбачене Договором відвантаження продукції або повернути передоплату в повному обсязі.

Позивачем на підтвердження звернення до відповідача із вимогою щодо повернення суми попередньої оплати надано суду заяви на повернення коштів від 08.04.2019, 24.09.2019 та 14.05.2019, однак матеріали справи не містять доказів їх направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент".

Проте, як вбачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" № 18/04/19-6 від 18.04.2019, останній складений у відповідь на лист позивача від 08.04.2019, що надає суду підстави для висновку, що вимога позивача була отримана відповідачем до 18.04.2019.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тотожні приписи містяться у абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач стверджує, а відповідач не спростував таких тверджень, що станом на дату розгляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" не виконало в повному обсязі свого зобов`язання з повернення Селянському (Фермерському) господарству "ТЭРА" суми попередньої оплати за Договором.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов`язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Відповідач належними та допустимими доказами факту невиконання свого зобов`язання з повернення позивачу суми попередньої оплати за спірним договором в частині 572 000, 21 грн. не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" є таким, що прострочило виконання свого зобов`язання з 17.04.2019 року.

За таких обставин, позовні вимоги Селянського (Фермерського) господарства "ТЭРА" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" суми попередньої оплати у розмірі 572 000, 21 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 11 565, 37 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9 724, 00 грн., нарахованих за період з 01.03.2019 по 01.11.2019 року.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Так, умови Договору визначали наявність у відповідача обов`язку з поставки продукції, який не є грошовим зобов`язанням.

Як встановлено судом, відповідачем не було виконано зобов`язання з передання товару позивачеві у визначений Договором строк, а тому позивач реалізував своє право вимоги повернення суми попередньої оплати, передбачене ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Варто зауважити, що у п. 4.9 Договору сторонами було передбачено обов`язок продавця із повернення суми попередньої оплати.

Крім того, частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, у зв`язку із реалізацією покупцем свого передбаченого ст. 693 Цивільного кодексу України права вимоги повернення суми попередньої оплати від продавця, у відповідача, як постачальника, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором поставки, припинилось зобов`язання поставки товару та виникло грошове зобов`язання перед позивачем, як покупцем, щодо повернення суми попередньої оплати на вимогу позивача у встановлений строк.

Тобто, з моменту правомірної відмови покупця від поставки товару шляхом повідомлення про це продавця (отримання продавцем вимоги про повернення суми попередньої оплати) негрошове зобов`язання продавця (з поставки товару) припиняється та у останнього виникає грошове зобов`язання перед покупцем (з повернення суми попередньої оплати), невиконання якого має своїм наслідком застосування передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України міри відповідальності.

У контексті статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц та від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, а також такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/11965/16, від 20.11.2018 у справі №910/23457/17, від 31.01.2018 у справі №910/8399/17, від 03.09.2018 у справі №910/5811/16, від 15.03.2018 у справі №910/9978/15, від 31.07.2019 у справі №910/3692/18 та постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

У відповідача наявне зобов`язання перед позивачем, яке виражене в грошових одиницях, а тому суд приходить до висновку, що обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" про повернення (сплату) Селянському (Фермерському) господарству "ТЭРА" суми попередньої оплати у розмірі 572 000, 21 грн. є грошовим зобов`язанням.

Оскільки стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Крім того, правової позиції щодо того, що обов`язок продавця з повернення суми попередньої оплати, який виник на підставі ст. 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням, у разі прострочення якого підлягають застосування приписи ст. 625 Цивільного кодексу України, дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №331/5054/15-ц та Верховний Суд у постанові від 30.07.2019 у справі №904/4899/18.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання, та визначеної позивачем кінцевої дати нарахування, суд прийшов до висновку, що правомірним буде стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Еквівалент" на користь Селянського (Фермерського) господарства "ТЭРА" інфляційні втрати у розмірі 4 004, 00 грн. та 3% річних у розмірі 9 308, 71 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Селянського (Фермерського) господарства "ТЭРА" підлягають частковому задоволенню у розмірі 572 000, 21 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 004, 00 грн. та 3% річних у розмірі 9 308, 71 грн.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

За змістом ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем долучено договір № 20/09/19 про надання правової допомоги від 20.09.2019 року, який укладений між Селянським (Фермерським) господарством «ТЭРА», як замовником та виконавцем - Лебедіним Юрієм Іллічем, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1517 від 27.12.2006 р., акт наданих послуг від 15.10.2019 року.

З акту наданих послуг від 15.10.2019 року вбачається, що загальна вартість наданих послуг складає 20 000, 00 грн.

Крім того, в акті від 15.10.2019 сторони вказали, що підписанням акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг, а адвокат підтверджує факт отримання грошових коштів у розмірі 20 000, 00 грн.

Отже, суд у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог вважає за доцільне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 720, 00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236-238, 240, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Селянського (Фермерського) господарства «ТЭРА» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичний еквівалент» (01023, м. Київ, площа Спортивна, 1-А; ) на користь Селянського (Фермерського) господарства «ТЭРА» (67764, Одеська область, Білгород - Дністровський р-н, с. Широке, вул. Комсомольська, буд. 61; ) передоплату у розмірі 572 000 (п`ятсот сімдесят дві тисячі) грн. 21 коп., 3 % річних у розмірі 9 308 (дев`ять тисяч триста вісім) грн. 71 коп., інфляцію у розмірі 4 004 (чотири тисячі чотири) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 720 (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 779 (вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн. 69 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Згідно з п.п.17.5 п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20.02.2020 року.

Суддя М.Є.Літвінова