ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2797/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019

у справі № 904/2797/19 (суддя Рудь І.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс", м. Дніпро

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", м. Дніпро

про стягнення страхової виплати у сумі 470 500 грн. 00 коп. за договором добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" страхову виплату в сумі 470 500 грн. 00 коп., відповідно до умов договору добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 по справі № 904/2797/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що всупереч положенням ст. 21 Закону України "Про страхування" та ст. 989 Цивільного кодексу України страхувальник при укладанні договору страхування не надав інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, а саме мало місце неповідомлення відповідача про наявність чинного припису Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018. Даним приписом було надано ТОВ "Інвест Праймс" час на усунення власними силами та власними коштами наслідків порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, зобов`язано вжити заходів щодо звільнення обєкта шляхом демонтування самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, у разі наявності правовстановлюючих документів зобов`язано надати такі документи, а у разі ігнорування припису демонтаж буде здійснено примусово. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати дане рішення та винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги та стягнути з ПАТ "Страхова компанія "Саламандра" суму страхової виплати у розмірі 470 500,00 грн..

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було застосовано до даних правовідносин ст. 526 та п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, а також пп. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

За твердженнями апелянта, в основу оскаржуваного рішення було покладено недопустимі докази, яким є припис Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018. Наголошує, що даний припис був винесений до укладення договору добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831 та є протиправним, а відтак місцевим господарським судом порушено вимоги ст. 86 ГПК України щодо оцінки доказів.

Апеляційна скарга містила клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, оскільки повний текст рішення було отримано скаржником 14.11.2019, що підтверджується відбитком штампа на конверті. Також, 13.11.2019 позивач особисто отримав повний текст рішення, про що свідчить підпис останнього на клопотанні, яке міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 у справі № 904/2797/19 та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з викликом сторін на 27.01.2020 о 10 год. 00 хв..

03.01.2020 року від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

03.01.2020 від представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Полтавському окружному адміністративному суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2020 в задоволенні клопотання було відмовлено, у зв`язку з технічною неможливістю проведення відеоконференції.

27.01.2020 в судовому засіданні було оголошено перерву до 27.02.2020 о 16:30 год..

30.01.2020 від представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 27.02.2020 в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Полтавському окружному адміністративному суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2020 заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в Полтавському окружному адміністративному суді було задоволено: вирішено судове засідання у справі № 904/2797/19 проводити в режимі відеоконференції; доручено Полтавському окружному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції за участю представника відповідача з Центральним апеляційним господарським судом 27.02.2020 о 16:30 год.; зобов`язано представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" з`явитися до Полтавського окружного адміністративного суду (36039, м.Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26), для проведення судового засідання в режимі відеоконференції 27.02.2020 о 16:30 год..

В судове засідання 27.02.2020 року з`явився представник позивача, представник відповідача брав участь в засіданні в режимі відеоконференції.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.10.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування майна № 2111.0000831 (далі - договір).

Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать Закону України "Про страхування" і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном, зазначеним у п. 5 договору.

Згідно з п. 5 договору страховик взяв на страхування нерухоме майно, у тому числі (виключно) основні несучі елементи (фундамент, стіни (зовнішні та внутрішні), підлога, перекриття, дах, сходи, опори), внутрішнє інженерне обладнання і комунікації (системи і обладнання, електро-, газо-, водопостачання, опалення, каналізація, системи пожежогасіння, стаціонарно встановлене санітарно-технічне обладнання, вбудовані системи вентиляції та кондиціювання), зовнішнє інженерне обладнання і комунікації (системи очистки води, насосне обладнання, підземне обладнання (водопровід, каналізація, водопровідні труби та електричні комунікації), площею 22,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 73С.

Згідно з п. 7 договору загальна страхова сума визначається виходячи із заявленої вартості застрахованого майна та загалом складає 500 000 грн. 00 коп., у тому числі ліміти відповідальності страховика складають за нерухомим майном - 400 000 грн. 00 коп., за оздобленням - 100 000 грн. 00 коп.

Підпунктом 13.2.2. пункту 13.2. договору передбачено, що страхувальник зобовязаний при укладанні договору надати інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику, протягом 3 робочих днів з дати виникнення обставини, яка впливає на ступінь страхового ризику.

Підпунктом 13.4.4. пункту 13.4. договору передбачено, що страховик зобов`язаний здійснити виплату або відмовити у виплаті страхового відшкодування протягом терміну, визначеного в договорі.

В силу положень п. 15.1. договору у разі настання події, яка може бути визнана страховим випадком або може стати підставою для пред`явлення претензії до страхувальника, останній зобов`язаний:

- протягом 72 годин з моменту, як тільки йому стане відомо про настання події, яка має ознаки страхового випадку, письмово повідомити страховика про настання події, заявою за формою страховика (15.1.4.);

- надати страховику документи, передбачені Розділом 16 договору, протягом 30 робочих днів з моменту настання події (15.1.5.).

Згідно з п. 16.1. договору для визначення страховиком причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, а також для визнання події страховим випадком, страхувальником подаються такі документи:

- письмова заява страхувальника про настання і обставини страхового випадку та виплату страхового відшкодування за формою страховика;

- довідка (оригінал) органів МВС, ДСНС, відомчих аварійних служб, пожежної охорони, метеорологічної або сейсмологічної служби, або інших документів відповідно до характеру події, яка підтверджує факт настання також події;

- документи, що підтверджують право на володіння, користування та розпорядження застрахованим майном;

- документи, які підтверджують розмір збитків, які виникли в результаті настання події, яка може бути визнана страховим випадком.

За умовами п. 17.1. договору підставами для відмови страхувальнику у виплаті страхового відшкодування є неповідомлення страховика про зміну ступеня страхового ризику протягом трьох днів з дати виникнення відповідних обставин (17.1.5.); невиконання страхувальником своїх обов`язків згідно договору (17.1.6.).

У відповідності до положень пп. 18.8.1. п. 18.8. договору страховик приймає рішення про виплату і складає страховий акт або відмовляє у виплаті страхового відшкодування з письмовим обгрунтуванням причин відмови протягом 30 робочих днів з моменту подачі страхувальником пакету документів, передбачених Розділом 16 договору у строки, встановлені п. 15.1.5. договору.

За пп. 18.8.6. п. 18.8. договору виплата страхового відшкодування проводиться протягом 10 робочих днів з дати складання страхового акту, якщо інший порядок сторони не погодили додатковою угодою про погодження суми страхового відшкодування до договору.

15.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницький сервіс експерт", на замовлення позивача, складений звіт про оцінку майна, в якому була визначена ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме - нежитлового приміщення № 1, загальною площею 22,7 кв.м, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 73-С, у розмірі 470 500 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами, що 18.04.2019 мала місце подія - знищення застрахованого майна невідомими особами, у звязку з чим 22.04.2019 позивач подав відповідачу заяву про страховий випадок.

У відповіді на заяву про страховий випадок за № 1049 від 16.05.2019 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що позивач не повідомив відповідача про обставину, яка впливає на ступінь страхового ризику протягом 3 робочих днів з дати її виникнення, а саме - про припис Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради за № 9007 Д від 22.05.2018 щодо демонтування (знесення, знищення тощо) об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 73 та належить на праві приватної власності ТОВ "Інвест Праймс".

Позивач заперечив посилаючись на те, що договір був укладений 24.10.2018, а вищезазначений припис складений 22.05.2018, тобто ще до моменту укладення договору, таким чином посилання відповідача у зв`язку з цим на п. 17.1.5. та п. 17.1.6. договору, як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, є необгрунтованим.

Позивач вважає, що відповідач своєю відмовою у виплаті страхового відшкодування порушив положення ст. 526 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", п. 18.8.6. договору, а тому звернувся до місцевого господарського суду з даними позовними вимогами.

Надаючи оцінку даним спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає, що предметом спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхової виплати у сумі 470 500 грн. 00 коп. за договором добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831.

З приводу доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.

В свою чергу, за приписами ст. 21 Закону України "Про страхування" та ст. 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.

Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Дніпровської міської ради, в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати припис Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018 про вимогу щодо вжиття заходів по звільненню об`єктів благоустрою шляхом демонтування самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, розташованих у м. Дніпро по вул. Робочій, 73;

- зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути заяву про виділення земельної ділянки під об`єктом нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 73 С.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради, його представникам та працівникам, зокрема службовим особам, а також будь-яким іншим юридичним і фізичним особам вчиняти дії, що стосуються демонтування (знесення, знищення тощо) об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 73 С, яке належить на праві приватної власності ТОВ "Інвест Праймс".

Предметом позову в адміністративній справі № 0440/7101/18 було оскарження припису Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018, яким ТОВ "Інвест Праймс" надано час на усунення власними силами та власними коштами наслідків порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, вжити заходів щодо звільнення об`єкта шляхом демонтування самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, у разі наявності правовстановлюючих документів зобов`язано надати такі документи, а у разі ігнорування припису демонтаж буде здійснено примусово.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 у справі № 0440/7101/18 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 у справі № 0440/7101/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" до Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Отже, на дату укладення договору добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831 припис Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018 не був скасований та є чинним, про що позивачу було достеменно відомо.

Як вбачається з листів Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради від 03.09.2019 та Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради від 20.09.2019 за № 4/3-1066, 18.04.2019 застраховане майно було демонтовано на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 476 від 05.06.2018 "Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста".

Підпунктом 13.2.2. пункту 13.2. договору передбачено, що страхувальник зобов`язаний при укладанні договору надати інформацію страховику про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику, протягом 3 робочих днів з дати виникнення обставини, яка впливає на ступінь страхового ризику.

Тобто, як умовами договору, так і вимогами чинного законодавства про страхування на страхувальника покладається обов`язок повідомляти про будь-яку зміну страхового ризику не лише на момент укладання договору, але й протягом строку дії договору протягом 3 робочих днів з дати виникнення обставини, яка впливає на ступінь страхового ризику.

Отже, при укладенні договору добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831 позивач зобов`язаний був повідомити про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, у т.ч. і про наявність припису Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018.

Адже наявність припису суттєво впливає на ступінь страхового ризику за договором, оскільки на момент укладення договору вже існували законні підстави для знищення застрахованого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач вказаних вимог ст. 21 Закону України "Про страхування", ст. 989 Цивільного кодексу України та пп. 13.2.2. п. 13.2. договору не виконав.

Принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів повідомлення при укладанні договору страхування страховика про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, а саме про наявність чинного припису Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018.

Згідно частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про страхування" та ст. 991 Цивільного кодексу України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

За умовами п. 17.1. договору підставами для відмови страхувальнику у виплаті страхового відшкодування є неповідомлення страховика про зміну ступеня страхового ризику протягом трьох днів з дати виникнення відповідних обставин (17.1.5.); є невиконання страхувальником своїх обов`язків згідно договору (17.1.6.).

Позивач не повідомив відповідача про наявність припису ані на дату укладення договору, ані протягом 3 робочих днів після укладення договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даної справи апеляційним господарським судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, наведена в постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17: «Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди не є безумовним, а пов`язується з виконанням ним своїх обов`язків за відповідним договором страхування».

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження виконання позивачем своїх обов`язків за договором добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831, зокрема в частині повідомлення про потенційну реальну загрозу знищення застрахованого майна, що впливає на ступінь оцінки страхового ризику, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування ґрунтується як на умовах договору, так і на нормах чинного законодавства про страхування.

Наведене свідчить про врахування судом першої інстанції приписів ст. 526 Цивільного кодексу та відсутність підстав для застосування до даних спірних правовідносин положень п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України та пп. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» за наявності визначених ст. 26 Закону України "Про страхування", ст. 991 Цивільного кодексу України та договором страхування підстав для відмови у здійсненні страхової виплати.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом порушено вимоги ст. 86 ГПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання про їх прийнятність, суд виходить з критеріїв їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду. При цьому, суд повинен оцінити всі докази, що впливають на правильне вирішення справи.

Місцевим господарським судом правильно враховано, що на момент укладення договору добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831 нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, 73 С існував припис Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018, яким, зокрема, було передбачено примусовий демонтаж об`єкта нерухомого майна, у випадку його неприведення у відповідність до вимог Правил благоустрою міста, а саме невжиття заходів щодо звільнення об`єкта шляхом демонтування самовільно встановлених тимчасових споруд та ненадання відповідних правовстановлюючих документів.

Позивач не надав доказів виконання ним зазначених законних вимог органу місцевої влади, як і не надав доказів протиправності вказано припису.

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 у справі № 0440/7101/18 свідчить про безуспішність вжитих позивачем заходів щодо його скасування.

Крім того, апелянтом не надано й доказів оскарження цієї ухвали чи його повторного звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування припису Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018.

В свою чергу, Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 у справі № 0440/7101/18, яка набрала законної сили, не може розцінюватися як недопустимий доказ, з огляду на те, що вона містить інформацію, що має важливе значення для даної справи, а саме свідчить про існування на момент укладення договору добровільного страхування майна від 24.10.2018 № 2111.0000831 прихованих позивачем від страховика обставин, що впливають на оцінку ступеня страхового ризику та підтверджує невиконання страхувальником своїх обов`язків згідно ст. 21 Закону України "Про страхування", ст. 989 Цивільного кодексу України та пп. 13.2.2. п. 13.2. договору.

Відносно тверджень апелянта про те, що він не отримував вказану ухвалу суду і йому стало відомо про неї при ознайомленні з матеріалами справи в листопаді 2019 року, колегія суддів наголошує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" повинно проявляти розумну та достатню обачність та цікавиться розглядом та рухом справи в суді, яка ініційована за його зверненням з позовною заявою.

Водночас така пасивна поведінка, як і позиція щодо неоскарження цієї ухвали та відсутність повторного звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідними позовними вимогами, навіть з листопада 2019 року по лютий 2020, свідчить про незацікавленість позивача в доведенні перед судом переконливості його позовних вимог та фактичне визнання ним обставин правомірності чинного припису Комунального підприємства "Благоустрій міста" Дніпровської міської ради № 9007 Д від 22.05.2018, а отже і наслідків, що він спричинив для застрахованого майна.

За таких обставин відмова Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" у здійсненні страхової виплати відповідає приписам законодавства та фактичним обставинам справи, відтак відсутні підстави для її стягнення в судовому порядку.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року у справі № 904/2797/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року у справі № 904/2797/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.02.2020.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль