ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2020 р.м. ХарківСправа № 922/4274/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ", м. Харків
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" (відповідач) заборгованості з орендної плати за Договором оренди №6347-Н від 24.07.2017 у загальній сумі 57 021,87 грн, пеню у сумі 126,05 грн., штраф у сумі 792,88 грн..

Судові витрати в сумі 1 921,00 грн. сплаченого судового збору просить також стягнути з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.12.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Про розгляд справи сторони були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресами, вказаними у позовній заяві.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Позивач, про розгляд справи повідомлений належним чином про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про його вручення - 03.01.2020 року.

Ухвалою суду від 28.12.2019 було роз`яснено сторонам, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк, 27.01.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про зміну (доповнення) предмету позову (вх. №2070), відповідно до якої позивач просить суд прийняти доповнення до позовних вимог та одночасно зі стягненням заборгованості з орендної плати, пені й штрафу, розірвати Дговір оренди №6347-Н від 24.07.2017р., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору.

Ухвалою суду від 29.01.2020 прийнято заяву позивача вх. №2070 від 27.01.2020 про збільшення позовних вимог та продовжено розгляд справи №922/4274/19 з її урахуванням. Судом встановлено відповідачу додатковий строк на подання відзиву на позовну заяву з урахуванням поданої заяви про їх збільшення - п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

Однак, ухвала суду від 29.01.2020, яка направлялася на адресу відповідача, повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення - відсутність адресату".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 27.12.2019 року, місцезнаходження відповідача - м. Харків, вул. Бакуліна, 11 та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовна заява.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У встановлені судом строки відповідач відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог не надав, також сторонами по справі не було надано додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.07.2017 р. РВ ФДМУ по Харківській області (орендодавець) було укладено з ТОВ "СУТРА-ХАРКІВ" (орендар) Дговір оренди № 6347-Н, відповідно до якого орендодавцем було передано орендарю в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення підвалу - кім. №№ ІІ, ІV, VI, VII, VIII -367,8 кв.м., 1-го поверху - кім. №№ 3,4,10,12,13,14,16 - 300,3 кв.м. та 2-го поверху - кім. №№ 47, 53, 54, 55, 56, 57 - 157,9 кв.м розміщені у 3-х поверховій будівлі, літ. А-3, загальною площею 826,0 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 56-А, вартість якого не увійшла до статутного фонду ВАТ "Кондиціонер" при приватизації та вартість якого визначена згідно з висновком про вартість оцінки на 10.07.2017 і становить за незалежною оцінкою 2299952,34. Мета оренди була визначена пунктом 1.2. договору оренди від 24.07.2013 № 6347-Н: розміщення: камер схову на площі та суб`єкту господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення.

В подальшому майно за Дговором оренди від 24.07.2017 р. № 6347-Н педано в користування орендарю на підставі акту приймання-передачі орендованого майна від 24.07.2017 р., підписаного сторонами.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що його укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 24.07.2017р. до 24.06.2020 р.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку липень 2017 - 9416,99 грн. Орендна плата за перший місяць оренди липень 2017 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за липень 2017.

Згідно з п. 3.6. договору, орендна плата перераховується до державного бюджету щомісячно, до 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, безпосередньо до державного бюджету на рахунки визначені фінансовими органами.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.8 договору також передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

За умовами п. 10.1 договору останній укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 24.07.2017 до 24.06.2020.

Згідно з п. 10.9. договору, у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю по Акту приймання-передавання. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Пунктом 10.10. договору передбачено, що майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендодавця.

Як свідчать матеріали справи, актом приймання передачі орендованого майна від 24.07.2017, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області передало Товариству з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" визначене вказаним договором майно.

Проте, своїх зобов`язань за Договором оренди № 6347-Н від 24.07.2017 ТОВ "СУТРА ХАРКІВ" належним чином не виконує. Зокрема, останнє не сплатило орендну плату за користування орендованим майном до Державного бюджету за період з червня 2019 по листопад 2019 в сумі 57 021,87 грн.

В зв`язку з несплатою орендних платежів орендодавець в порядку, визначеному п.п. 3.7.-3.8. договору, також нарахував орендарю пеню в сумі 126,05 грн. та 792,88 грн. штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 11-03-02-05010 від 17.12.2019 Регіональне відділення повідомило ТОВ "СУТРА ХАРКІВ" про невиконання істотних умов Договору оренди № 6347-Н від 24.07.2017 в частині своєчасного перерахування орендної плати до державного бюджету України і запропонувало терміново сплатити існуючу заборгованість з орендної плати, пені, штрафу, завдатку та надати до Регіонального відділення завірені копії платіжних документів. Разом з вищевказаним листом до ТОВ "СУТРА ХАРКІВ" було надіслано два примірника акта звірки розрахунків за договором оренди. Однак, вимоги позивача відповідачем виконані не були.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути існуючий борг з орендної плати, нараховані в зв`язку з його простроченням пеню та штраф, розірвати Договір оренди № 6347-Н від 24.072017 у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за Договором оренди № 6347-Н від 24.07.2017в загальній сумі 57021,87 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пунктів 3.7., 3.8. договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату оплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором оренди, оскільки не вносив орендну плату в строк, передбачений умовами цього договору. Крім того, відповідач має борг з орендної плати більше ніж за 3 місяці. Зазначене надає позивачу право на нарахування пені та штрафу за допущені прострочення.

Як свідчить здійснений позивачем розрахунок, пеню останнім нараховано за період прострочення з 13.12.2019 по 16.12.2019 включно, та у визначеному пунктом 3.7 порядку.

Також, відповідно до розрахунку позивача ним нараховано штраф 7% від суми заборгованості за листопад 2019 року у розмірі 792,88 грн., що відповідає умовам Договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягує з відповідача на користь позивача 126,05 грн. пені та 792,88 грн. штрафу.

Щодо задоволення позовних вимог в частині розірвання Договору оренди № 6347-Н від 24.07.2017 суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК для розірвання договору найму, з настанням правових наслідків, передбачених ЦК.

При цьому слід враховувати приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

З огляду на систематичне та довгострокове невиконання відповідачем умов договору щодо внесення орендної плати, що доведене позивачем в межах даної справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог про розірвання Договору оренди № 6347-Н від 24.07.2017.

Разом з тим, згідно з. ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна, у разі розірвання договору оренди" орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди орендодавцеві.

Крім того, п. 10.9., 10.10 договору також передбачено, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Орендодавцю по Акту приймання-передавання. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендодавця.

В зв`язку з розірванням Договору оренди №6347-Н від 24.07.2017 згідно з даним судовим рішенням, у відповідача відсутні правові підстави утримувати орендоване майно, і таке майно останній має повернути орендодавцю в порядку, визначеному умовами вказаного договору.

З огляду на встановлені факти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Донецькій та Луганській областях є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Також, суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладається судом на відповідача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено повністю, суд відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 4023, 00 грн. покладає на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 11, код 40145316) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, код 43023403) заборгованість з орендної плати за Договором № 6347-Н від 24.07.2017 в розмірі 57 021,87 грн., пеню в розмірі 126,05 грн та штраф в розмірі 792,88 грн.

Розірвати Договір оренди від 24.07.2017 р. № 6347-Н, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 11, код 40145316) та Регіональним Відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, код 23148337).

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 11, код 40145316) звільнити державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення підвалу - кім. №№ ІІ, ІV, VI, VII, VIII -367,8 кв.м., 1-го поверху - кім. №№ 3,4,10,12,13,14,16 - 300,3 кв.м. та 2-го поверху - кім. №№ 47, 53, 54, 55, 56, 57 - 157,9 кв.м розміщені у 3-х поверховій будівлі, літ. А-3, загальною площею 826,0 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 56-А та повернути майно орендодавцю по акту приймання-передавання.

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 11, код 40145316) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, код 43023403) 4023,00,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, код 43023403)

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СУТРА ХАРКІВ" (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 11, код 40145316).

Повне рішення складено "21" лютого 2020 р.

Суддя С.А. Прохоров