УХВАЛА

м. Київ

24.02.2020Справа № 910/2581/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про визнання окремої частини правочину недійсною

Суддя Гумега О.В.

Представники: без повідомлення учасників справи

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД" (далі - позивач, ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - відповідач, АТ КБ "ПРИВАТБАНК") про визнання недійсним пункту 8.2 Договору фінансового лізингу №4Д16068ЛИ від 20.08.2016, укладеного між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" (далі - Договір).

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що зміст спірного пункту Договору суперечить нормам чинного законодавства України, чим, на думку позивача, ще в момент підписання Договору лізингоодержувача (позивача) було поставлено в невигідне та таке, що порушує його право, становище. Позивач вважає, що спірний пункт Договору є несправедливим, оскільки суперечить принципу добросовісності, а його наслідком є істотний дисбаланс встановлених законом прав та обов`язків на шкоду лізингоодержувача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 позовну заяву ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову № 20-02/28 від 20.02.2020 (далі - заява про забезпечення позову), відповідно до якої позивач просить суд:

- заборонити Акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вчиняти одностороннє розірвання Договору фінансового лізингу №4Д16068ЛИ від 20.08.2016, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД" до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва в справі про визнання недійсним пункту 8.2 Договору фінансового лізингу;

- заборонити Акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вчиняти дії щодо стягнення (витребовування, повернення, вилучення) майна, яке є предметом Договору фінансового лізингу №4Д16068ЛИ від 20.08.2016, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД" до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва в справі про визнання недійсним пункту 8.2 Договору фінансового лізингу.

Розглянувши заяву ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази,надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки у даному випадку ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" звернулось до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Заяву ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" про забезпечення позову мотивовано тим, що між ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" (лізингоодержувач, позивач) та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Банк, відповідач) було укладено Договір фінансового лізингу №4Д16068ЛИ від 20.08.2016 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Банк передав лізингоодержувачу майно: 25 автозаправних станцій, детальний перелік якого міститься в Додатку 1 до Договору (далі - майно), власником якого є Банк, а лізингоодержувач прийняв це майно від Банку в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу. У пункті 9.1 Договору сторони узгодили строк дії договору: з дати підписання та скріплення договору печатками по 25.07.2024 року. Однак, як зазначив позивач, до закінчення строку дії Договору відповідачем було надіслано позивачу Повідомлення № Э.Upr 1/3-29133 від 11.02.2020 про розірвання Договору з 26.02.2020 з одночасною вимогою повернути майно, що є предметом Договору. В обґрунтування підстав для направлення такого повідомлення відповідач посилається на заборгованість позивача з лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном.

Проте, на думку позивача, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не має права в односторонньому порядку розривати Договір та вимагати (витребовувати, стягувати) із ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД" на свою користь майно, яке є предметом Договору, оскільки ця заборгованість по Договору не є безспірною та є предметом спору у справі № 925/1215/18, право відповідача на розірвання Договору в односторонньому порядку оскаржується в судовому порядку.

Позивач зазначив про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії стосовно витребування (стягнення, повернення) майна від ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД", оскільки витребування майна до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва про визнання недійсним пункту 8.2 Договору, на його думку, унеможливить його виконання.

При цьому позивач вказав, що ним було передано майно в оренду підприємствам ТОВ "БЕСТ ПЕТРОЛ", ТОВ "ЕНЕРДЖІ-ОІЛ", та TOB "СТОРЕС", про що було повідомлено Банк в установленому Договором порядку, відтак, розірвання Договору в односторонньому порядку відповідачем та витребування ним майна від позивача порушить майнові права не тільки позивача, а і вказаних підприємств.

Позивач також зазначив, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, відповідач відповідно до п. 5.1.6. Договору виставить охорону майна, що позбавить позивача мати доступ до автозаправних станцій та призведе до передчасного позбавлення позивача на користування майном до моменту врегулювання спору в судовому порядку.

Як зазначалось, відповідно до ч.11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним пункту 8.2 Договору фінансового лізингу №4Д16068ЛИ від 20.08.2016, укладеного між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ТОВ "ДЕНЕР ТРЕЙД"

Проте, заявлене позивачем забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вчиняти одностороннє розірвання Договору до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва в справі про визнання недійсним пункту 8.2 Договору, ще до того, як спір вирішується по суті, фактично направлене на задоволення позовних вимог про визнання недійсним п. 8.2 Договору, оскільки цим пунктом Договору і передбачене право Банку на розірвання Договору в односторонньому порядку у певних випадках.

Щодо обраного позивачем заходу забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вчиняти дії щодо стягнення (витребовування, повернення, вилучення) майна, яке є предметом Договору до моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва в справі про визнання недійсним пункту 8.2 Договору, то з огляду на зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї докази, суд дійшов висновку про неподання позивачем належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України на підтвердження того, що невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД" про забезпечення позову № 20-02/28 від 20.02.2020.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 136, 137, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД" про забезпечення позову № 20-02/28 від 20.02.2020 відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 24.02.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Гумега