ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.03.2020м. Дніпро№ 904/1076/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг", м. Київ

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів", м. Дніпро

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" боргу за договором переведення боргу від 29.11.2018 у сумі основного боргу 9 907,96 грн., 3% річних - 969,74 грн., пені 10 058,56 грн. та 210,20 грн. - судового збору.

Заявник до заяви про видачу судового наказу надав копію Договору про переведення боргу від 29.11.2018 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продовольчих товарів" (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ременський завод продтоварів" (новий боржник).

Відповідно до п. 1.1. Договору про переведення боргу від 29.11.2018, в порядку та на умовах визначених цим договором новий боржник приймає на себе зобов`язання первинного боржника перед кредитором , що до оплати грошових коштів у розмірі визначеному у п. 1.3. договору в тому числі ПДВ 20% зобов`язання щодо сплати яких т у первинного боржника виникли на підставі договору купівлі-продажу № 7 від 02.01.2018, укладеного між первинним боржником та кредитором (далі - основний договір).

Згідно із п. 1.2. Договору про переведення боргу від 29.11.2018 кредитор не заперечує проти переведення боргу від первісного боржника до нового боржника в основному договорі і, підписуючи зі свого боку цей договір, дає свою згоду на переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.3. Договору про переведення боргу від 29.11.2018 встановлено, що первинний боржник переводить на нового боржника основний борг (грошове зобов`язання) на загальну суму 86 907,96 грн., що виникла на підставі основного договору, станом на 29.11.2018. Заборгованість первинного боржника перед кредитором підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 29.11.2018.

У відповідності до п. 4.1. Договору про переведення боргу від 29.11.2018 у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством.

Також заявником до заяви надано копію Договору № 7 від 02.01.2018 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" (покупець).

Договору купівлі-продажу № 7 від 02.01.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" (кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продовольчих товарів" (первісний боржник) заявником не надано .

Крім того, зговором про переведення боргу не передбачено нарахування пені на неналежне виконання умов зазначеного договору.

З матеріалів заяви не вбачається безспірність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" про стягнення заборгованості за договором переведення боргу від 29.11.2018 у сумі основного боргу 9 907,96 грн., 3% річних - 969,74 грн., пені 10 058,56 грн. та 210,20 грн. - судового збору.

Згідно зі ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Частиною 1 ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом встановлено, що Заявником не надано до заяви про видачу судового наказу Договору купівлі-продажу № 7 від 01.01.2018 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продовольчих товарів" заявником не надано, на підставі якого фактично укладено Договір про переведення боргу.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України).

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім того, відмова судом у видачі судового наказу не позбавляє Позивача права звернутися до суду у позовному провадженні до Відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Санвіт-Холдінг" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роменський завод продтоварів" боргу за договором переведення боргу від 29.11.2018 у сумі основного боргу 9 907,96 грн., 3% річних - 969,74 грн., пені 10 058,56 грн. та 210,20 грн. - судового збору.

Ухвала набрала законної сили 02.03.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Н.Г. Назаренко