ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.02.2020м. ДніпроСправа № 904/92/20

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

про стягнення 3% річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 434 525,52 грн.

Суддя Крижний О.М.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" 3% річних за прострочення виконання грошового зобовёязання за договором №13-137-ВТВ (за період з 01 січня 2019 року (включно) по 30 квітня 2019 року (включно)) у розмірі 3 434 525,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані допущенням відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №13-137-ВТВ.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначає про відсутність своєї вини у несплаті заборгованості за газ. Так, відповідач вказує, що штрафні санкції у даній справі нараховані на суму заборгованості, що виникла впродовж 2014-2015 року у зв`язку з неможливістю відповідача виконувати умови договору через відсутність в тарифі на розподіл природного газу компенсації виробничо-технічних витрат та нормативних втрат ПАТ "Дніпропетровськгаз", який встановлює НКРЕКП. Відповідач зауважує, що у зв`язку з неправомірністю прийнятого Міненерговугілля наказу №122 від 02.03.2015, відповідач звернувся до суду з позовом про скасування вказаного наказу в частині встановлення розміру нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорзподільних мережах на 2015 рік та зобов`язання затвердити на 2015 рік розміри ВТВ на підстаі Методик. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 (яка набрала законної сили) у справі №826/15132/15 позов задоволено в повному обсязі. Станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою судове рішення у справі №826/15132/15 не виконано. Судом під час розгляду справи №826/15132/15 визнано неправомірним дії Міненерговугілля щодо встановлення розмірів ВТВ меншими, ніж розраховані газорозподільними підприємствами відповідно до Методик. Судом зазначено про перевищення Міністерством повноважень під час заниження розмірів річних обсягів ВТВ. Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 року у справі №826/15132/15 набрала законної сили 17.12.2015, а отже підлягає виконанню. Не зважаючи на скасування адміністративним судом наказу Міненерговугілля від 02.03.2015 №122, відповідачем не вжито жодних дій для коригування тарифів на розподіл природного газу, затверджених на підставі незаконного наказу.

Тобто, станом на сьогодні вбачається, що АТ "Дніпропетровськгаз" недоотримано суму компенсації вартості ВТВ за 2014-2017 в сумі 443 300,9 тис. грн., при тому, що обсяги ВТВ та НВтр АТ "Дніпропетровськгаз" було розраховано згідно Методик з обґрунтуванням кожної складової витрат з відповідного виду діяльності, до яких, зокрема, відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу. Саме ці витрати - ВТВ та НВтр - в найбільшій мірі не врахувались при встановленні та перегляді тарифів.

За твердженнями відповідача наведені обставини у сукупності вказують на відсутність його вини щодо неможливості проведення своєчасних розрахунків за договором.

Також 04.02.2020 відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем скеровано позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач проти прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог заперечував.

14.02.2020 від позивача надійшла заява в порядку ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявляє вимогу про визнання недійсним правочину у вигляді заяви АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 04.02.2020 №490007.2-Сл-1466-0620, оскільки вважає вимогу від 23.01.2020 №490007.2-Сл-898-0120 безпідставною та такою, що не створює для НАК "Нафтогаз України" будь-яких прав та обов`язків, а тому не визнає і заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач заперечує проти визнання недійсним правочину у вигляді заяви АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 04.02.2020 №490007.2-Сл-1466-0620 та вважає, що є достатньо підстав для проведення такого зарахування.

19.02.2020 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшла заява про забезпечення доказів, у якій просить забезпечити докази шляхом витребування у НАК "Нафтогаз України" інформації (оборотно-сальдових відомостей по рахунках) по відображенню в бухгалтерському обліку заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог від 04.02.2020 №490007.2-Сл-1466-0220, факту її оскарження.

Заява обґрунтована тим, що існують сумніви в частині невизнання/визнання позивачем суми переплати та припущення щодо відображення позивачем в обліку заяви про зарахування, необхідним є забезпечення доказів шляхом витребування інформації по відображенню (оборотно-сальдових відомостей по рахунку) в бухгалтерському обліку заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог, факту її оскарження. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування своєї позиції, однак є всі підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, оскільки НАК "Нафтогаз України" не заінтересований у надані суду даних бухгалтерського обліку, які підтвердять факт наявності переплати перед ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", зокрема, дані бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно з ч.3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч.4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік заяв, які не оплачуються судовим збором при зверненні до суду. В даному переліку заява про забезпечення доказів відсутня. З урахуванням системного тлумачення норм Закону України "Про судовий збір" та ГПК України при вирішенні питання про необхідність сплати судового збору при подання заяви про забезпечення доказів підлягає застосуванню п.4 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Щодо даного питання існує усталена судова практика, аналогічна правова позиція про необхідність сплати судового збору викладена зокрема у постановах Центрального апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі №904/2611/18, від 20.05.2019 у справі №904/2611/18, постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №910/13843/19.

Також суд звертає увагу, що після відкриття провадження у справі заявник вільний у способі витребування доказів - чи шляхом подання клопотання про витребування доказів (ст. 81 ГПК України), подання якої не потребує сплати судового збору, чи шляхом подання заяви про забезпечення доказів, що згідно ч.3 ст.111 ГПК України підлягає оплаті судовим збором. Саме заявник обрав шлях подання саме заяви про забезпечення доказів.

Оскільки Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до заяви про забезпечення доказів не додано доказів сплати судового збору, а відтак заяву подано без додержання вимог статті 111 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про забезпечення доказів повернути без розгляду.

Роз`яснити, що повернення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею після усунення допущеного порушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (на адресу АТ "Дніпропетровськгаз"): заява про забезпечення доказів з додатком (вх. №8475/20 від 19.02.2020) на 6 арк.

Суддя О.М. Крижний