ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1630/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро - Алістратова О.І. за ордером від 22.01.2020 року серія АЕ № 1013466;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області - не з`явився;

від Приватного підприємства "Артек-Союз", м. Одеса - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року, м. Одеса, суддя Волков Р.В., повний текст рішення складено 18.10.2019 року

у справі № 916/1630/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області

про стягнення 839 301 грн. 64 коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро

до відповідача-2 Приватного підприємства "Артек-Союз", м. Одеса

про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м.Дніпро звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро заборгованість за договором поставки №36833 від 03.09.2018 року на підставі договору про переведення боргу від 01.02.2019 року у розмірі 839 301 грн. 64 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро (постачальник) та Приватним підприємством «Артек-Союз» (покупець) було укладено договір поставки № 36833, на виконання якого постачальником було поставлено товар, який покупцем оплачений не був, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 839 301 грн. 64 коп. При цьому, 01.02.2019 року між покупцем (первісним боржником), постачальником (кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк-Південь» (новий боржник) було укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого первісний боржник переводить борг за договором № 36833 від 03.09.2018 року, а новий боржник приймає на себе зобов`язання за вказаним договором у сумі 839 301 грн. 64 коп., який новим боржником також погашений не був.

06.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м.Дніпро та Приватного підприємства "Артек-Союз", м. Одеса, в якій просило суд визнати договір про переведення боргу від 01.02.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області, Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро та Приватним підприємством «Артек-Союз», м. Одеса недійсним, а також відшкодувати позивачу за зустрічним позовом за рахунок відповідачів за зустрічним позовом судові витрати.

В обґрунтування зустрічного позову про визнання недійсним договору переводу боргу Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області посилається на те, що оскарженим договором передбачений обов`язок Приватного підприємства "Артек-Союз" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" до 01.03.2019 року документи, що підтверджують дійсність вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ" по виконанню зобов`язання: договір поставки та первинні документи про постачання товару. При цьому, позивач за зустрічним позовом неодноразово звертався з письмовими вимогами про надання належним чином завірених копій документів, які підтверджують дійсність вимог, які відповідачем (Приватним підприємством «Артек-Союз») були проігноровані. Крім того, позивач зазначає, що п. 3.3.1 Договору передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" може відмовитися від виконання своїх обов`язків, якщо договір буде визнаний недійсним, вказує, що був позбавлений права висунути проти вимоги кредитора заперечення, які ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником. Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що оскільки вимоги договору щодо передання документів не виконані, момент виконання зобов`язання позивачем не настав.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі №916/1630/19 (суддя Волков Р.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області про стягнення 839 301,64 грн. задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро 839 301,64 грн. заборгованості, 12 589,53 грн. витрат зі сплати судового збору; у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ" м. Дніпро про визнання договору про переведення боргу від 01.02.2019 року недійсним відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами по справі доведено обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області сплатити заборгованість за договором поставки від 03.09.2018 року № 36833, в зв`язку з чим задовольнив первісний позов в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем за зустрічним позовом жодна із підстав визнання правочину недійсним, визначених ст. 203 Цивільного кодексу України, не заявлена, наявність таких підстав не підтверджується матеріалами справи, правочин не є недійсним відповідно до вимог законодавства, а невиконання зобов`язань стороною правочину не є підставою його недійсності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі №916/1630/19 скасувати; визнати договір про переведення боргу від 01.02.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області, Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро та Приватним підприємством «Артек-Союз», м. Одеса недійсним; у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро відмовити; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м.Дніпро судовий збір за подання зустрічного позову та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що спірним договором передбачений обов`язок Приватного підприємства "Артек-Союз" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" до 01.03.2019 року документи, що підтверджують дійсність вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ" по виконанню зобов`язання: договір поставки та первинні документи про постачання товару. При цьому, скаржник неодноразово звертався з письмовими вимогами про надання належним чином завірених копій документів, які підтверджують дійсність вимог, які відповідачами були проігноровані.

Скаржник зазначає, що п. 3.3.1 Договору передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" може відмовитися від виконання своїх обов`язків, якщо договір буде визнаний недійсним, вказує, що був позбавлений права висунути проти вимоги кредитора заперечення, які ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Також скаржник зазначає, що пунктом 3.2.1. Договору визначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" зобов`язується виконати зобов`язання Приватного підприємства «АРТЕК-СОЮЗ» перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", на умовам основного договору, але всупереч вимогам ст. 180 Господарського кодексу України даним пунктом, як і Договором в цілому, не передбачено таку умову договору, як розрахунковий рахунок, на який необхідно сплатити вказану грошову суму, а вважаючи що первинний договір не надано, то і його умови не відомі.

Крім того, скаржник зауважує, що оскільки вимоги договору щодо передання документів не виконані, момент виконання зобов`язання позивачем за зустрічним позовом не настав.

З вищевикладеного, на думку скаржника, випливає недійсність правочину, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі № 916/1630/19, справу призначено до судового розгляду.

06.02.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач за первісним позовом просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі № 916/1630/19- без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро зазначає, що в якості правового обґрунтування недійсності спірного договору про переведення боргу скаржник посилається на ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, як вірно зазначено у рішенні суду першої інстанції, жодна із зазначених у ст. 203 Цивільного кодексу України підстав не заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" в обґрунтування недійсності правочину, та наявність таких підстав не підтверджується матеріалами справи. В свою чергу, скаржником зазначено лише формальні підстави з посиланням на положення законодавства, що вказує загальне правило щодо недійсності правочину. З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги, які повністю відповідають обставинам, зазначеним у зустрічній позовній заяві, є необґрунтованими, а для визнання договору про переведення боргу від 01.02.2019 року недійсним відсутні будь-які передбачені законодавством підстави.

Щодо посилань скаржника на той факт, що не настав момент виконання грошового зобов`язання, оскільки Приватним підприємством «АРТЕК-СОЮЗ» не виконано умов спірного договору щодо передачі документів, що підтверджують дійсність вимог кредитора по виконанню зобов`язань, позивач за первісним позовом зазначає, що така обставина не є підставою для визнання договору недійсним, при цьому п. 3.2.1. спірного Договору визначено, що новий боржник зобов`язується виконати зобов`язання первісного боржника перед кредитором на умовах основного договору. Тобто фактично, договором про переведення боргу не встановлено строк (термін) виконання зобов`язання оплати, а також відсутня вказівка на подію, яка неминуче має настати та з настанням якої зобов`язання підлягає виконанню (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Відтак, при визначенні строку виконання зобов`язання слід застосовувати ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що якщо строк (терміні виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у 7-денний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач за первісним позовом отримав претензію позивача 08.05.2019 року, що підтверджується наданими до суду доказами, а тому, згідно вимог ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов`язаний був сплатити заборгованість у семиденний термін з дня отримання вимоги. З огляду на зазначене, положення чинного законодавства України та судова практика пов`язують настання строку виконання зобов`язання з моментом пред`явлення вимоги кредитором, тому посилання позивача за зустрічним позовом щодо ненастання моменту виконання ним свого зобов`язання за Договором є безпідставними.

Щодо зазначення скаржником про відсутність у спірному договорі посилань на розрахунковий рахунок кредитора, позивач за первісним позовом зазначає, що п. 2.1 договору про переведення боргу визначено, що розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора, який в свою чергу зазначено у договорі в розділі «Місцезнаходження та реквізити Сторін». Позивач за зустрічним позовом мав всю необхідну інформацію для виконання взятих на себе зобов`язань. Окрім того, позивач не був позбавлений можливості звернутися безпосередньо до кредитора щодо надання необхідних документів, чого ним зроблено не було.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір про переведення боргу укладений та підписаний трьома сторонами - кредитором, новим боржником та первісним боржником, що свідчить про безумовну згоду усіх сторін цього договору з його умовами. Новим боржником не висунуто заперечення проти кредитора, які б випливали із відносин кредитора та первісного боржника. Так, у матеріалах справи наявні докази поставки товару та судом першої інстанції встановлені обставини здійснення поставки кредитором. Більше того, окрім договору, в якому встановлено чітку суму боргу, який переводиться на нового боржника, ним і кредитором було підписано акт звірки, в якому новий боржник додатково погодив розмір наявних зобов`язань.

Приватне підприємство "Артек-Союз", м. Одеса своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалось, відзив на апеляційну скаргу не надало, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

24.02.2020 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване тим, що представник скаржника не має можливості бути присутнім у судовому засіданні в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, на підтвердження чого будь-яких доказів до клопотання додано не було.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро підтримав свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, про дату, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області про відкладення розгляду справи на іншу дату, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки скаржник мав право у разі визначення для себе необхідності у присутності в суді апеляційної інстанції, направити для участі в судових засіданнях керівника юридичної особи або укласти договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом, який виступатиме його представником. Крім того, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду явка сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті. Одночасно з цим в клопотанні не зазначено будь-яких додаткових підстав для визнання обов`язкової явки представника скаржника в судове засідання або наявності у нього додаткових доводів та заперечень стосовно оскаржуваного рішення. Крім того, обставини, якими скаржник обґрунтовує неможливість участі в судовому засіданні, будь-якими доказами суду не підтверджені, а явка сторін ухвалою суду не була визнана обов`язковою.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, відхилено клопотання про відкладення судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі № 916/1630/19 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

03.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м.Дніпро (продавець) та Приватним підприємством "Артек-Союз", м. Одеса (покупець) було укладено договір поставки № 36833, відповідно до умов якого ростачальник зобов`язується передати у власність покупцю рибоморепродукцію (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити отриманий товар (п. 1.1. договору).

Оплата вартості товару покупцем здійснюються за загальною ціною товару шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, розрахунки за цим договором здійснюються через установу банку згідно із правилами, передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки, при цьому день поставки зараховується в період відстрочки платежу. Днем здійснення платежу є день, коли грошові кошти зараховуються на рахунок постачальника або надходять до його каси.

Згідно з п. 7.1. договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 7.1. цього договору, та закінчується 03.09.2019 року (п. 7.2. договору). Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (п. 7.3. договору).

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро поставило Приватному підприємству "Артек-Союз", м. Одеса товар на загальну суму 834 706 грн. 85 коп., що підтверджується відповідними первинними документами (видаткова накладна від 17.12.2018 року № Ов-0077194 на суму 386 400,00 грн., товарно-транспортна накладна № Ов-0077194 від 17.05.2019 року на суму 386 400,00 грн., видаткова накладна від 03.01.2019 року № Ов-0000086 на суму 220 800,00 грн., товарно-транспортна накладна від 03.01.2019 року №Ов-0000086 на суму 220 800,00 грн., видаткова накладна від 10.01.2019 року № Ов-0000655 на суму 277 506 грн. 85 коп., товарно-транспортна накладна від 18.04.2019 року №Ов-0000655 на суму 277 506 грн. 85 коп.).

Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро Приватному підприємству "Артек-Союз", м. Одеса було виставлено відповідні рахунки, доказів оплати яких матеріали справи не містять.

01.03.2019 року між сторонами договору було складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року за договором від 03.09.2018 року № 36833, відповідно до якого борг Приватного підприємства "Артек-Союз", м. Одеса перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро складає 839 301грн. 63 коп.

При цьому, 01.02.2019 року між первісним боржником - Приватним підприємством "Артек-Союз", м. Одеса, новим боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області та кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро було укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого первісний боржник переводить борг за Договором від 03.09.2018 року № 36833, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе зобов`язання за названим в цьому пункті договором в сумі 839 301грн. 64 коп.( п. 1.1. Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора (п. 2.1. Договору).

Пунктом 3.1.1. Договору сторони погодили обов`язок первісного боржника передати новому боржнику до 01.03.2019 року документи (їхні засвідчені копії), що підтверджують дійсність вимог кредитора по виконанню зобов`язань: договір № 36833 від 03.09.2018 року.

Відповідно до п. 3.3.1 Договору переведення боргу новий боржник вправі відмовитися від виконання своїх обов`язків, якщо основний договір (договір поставки) буде визнаний недійсним у встановленому порядку.

Договором переведення боргу встановлено, що він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 5.1. договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін в добровільному порядку, без заперечень та зауважень.

Між новим боржником та кредитором було підписано акт звірки станів взаєморозрахунків (а.с. 42), відповідно до якого сальдо розрахунків на 28.02.2019 року становить 839 301 грн. 63 коп. (дебет Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро).

11.03.2019 року та 25.03.2019 року повторно Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області направляло Приватному підприємству "Артек-Союз", м. Одеса листи, в яких просило на виконання вимог договору про переведення боргу від 01.02.2019 року передати договір від 03.09.2018 року № 36833 та первинні документи про постачання товару. Відповіді на вказані листи матеріали справи не містять.

26.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м.Дніпро направило Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області претензію за вих. № 103 на суму 839 301 грн. 63 коп., відповідно до якої позивач за первісним позовом просив у семиденний термін здійснити повну оплату заборгованості по договору про переведення боргу у розмірі 839 301 грн. 64 коп.

Направлення даної претензії підтверджується фіскальним чеком, накладною 341 та описом вкладення у цінний лист від 26.04.2019 року. За результатами пошуку на офіційному веб-порталі Укрпошта видно, що відправлення було вручено отримувачу особисто 08.05.2019 року.

Доказів на підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області вищезазначеної претензії матеріали справи не містять, що і стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За нормами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлює, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 Цивільного кодексу України) виникає з моменту його прийняття.

Так, судом першої інстанції було встановлено, та сторонами по справі не заперечується, що на виконання умов укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро (продавець) та Приватним підприємством "Артек-Союз", м. Одеса (покупець) договору поставки від 03.09.2018 року № 36833, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро поставило Приватному підприємству "Артек-Союз", м. Одеса товар на загальну суму 834 706 грн. 85 коп., що підтверджується відповідними доказами у справі.

В матеріалах справи є належним чином оформлені відповідні рахунки, які були виписані позивачем для проведення відповідної оплати за поставлений за договором товар, які Приватним підприємством "Артек-Союз", м. Одеса оплачені не були.

Наявність боргу з оплати за отриманий товар також підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року за договором від 03.09.2018 року № 36833, відповідно до якого борг Приватного підприємства "Артек-Союз", м. Одеса перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро складає 839 301 грн. 63 коп.

При цьому, як вже було зазначено раніше, 01.02.2019 року між первісним боржником - Приватним підприємством "Артек-Союз", м. Одеса, новим боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області та кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро було укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого первісний боржник переводить борг за договором від 03.09.2018 року № 36833, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе зобов`язання за названим в цьому пункті договором в сумі 839 301 грн. 64 коп.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз вказаної статті Цивільного кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що за наслідками укладення договору про переведення боргу здійснюється заміна особи як суб`єкта учасника цивільних правовідносин, при цьому статус сторони боржника є неподільним, у зв`язку з чим новий боржник набуває всю повноту прав та обов`язків за відповідним договором, а первісний боржник вибуває з відповідних правовідносин повністю.

Таким чином, у разі переведення боргу, відбувається заміна боржника у відповідному зобов`язанні, в наслідок чого старий боржник звільняється від обов`язків у відповідному зобов`язанні, а новий боржник їх набуває.

При цьому кредитор і суть самого зобов`язання залишається незмінними.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Тобто, підписавши в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, 01.02.2019 року договір про переведення боргу відповідач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області прийняло на себе зобов`язання з оплати боргу за Договором від 03.09.2018 року №36833 в сумі 839 301 грн. 64 коп.

При цьому, між новим боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області та кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро було підписано акт звірки станів взаєморозрахунків, відповідно до якого сальдо розрахунків на 28.02.2019 року становить 839 301 грн. 63 коп. (дебет Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м.Дніпро).

Доказів оплати відповідачем вищевказаного боргу матеріали справи не містять.

Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, в договорі про переведення боргу строк виконання зобов`язання не визначено, тобто, з огляду на приписи ст. 530 Цивільного кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області мало сплатити вищевказану суму у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

При цьому, 26.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро направило Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області претензію за вих. № 103 на суму 839 301 грн. 63 коп., відповідно до якої позивач за первісним позовом просив у семиденний термін здійснити повну оплату заборгованості по договору про переведення боргу у розмірі 839 301 грн. 64 коп.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає доведеним факт того, що обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ", м. Дніпро 839 301 грн. 64 коп. настав, з огляду на що судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення первісного позову в повному обсязі.

Посилання скаржника на те, що договором про переведення боргу не передбачено таку умову договору, як розрахунковий рахунок, на який має бути здійснено перерахування, як вірно зазначено судом першої інстанції, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки розрахунковий рахунок кредитора зазначений у розділі "Місцезнаходження та реквізити сторін" разом з іншими реквізитами кредитора безпосередньо в договорі про переведення боргу.

Що стосується вимог зустрічного позову про визнання договору переведення боргу недійсним судова колегія зазначає таке.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1, 3 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що саме в момент його укладання спірного правочину були наявні підстави, визначені ст. 203 Цивільного кодексу України.

Так, на думку скаржника, недійсність договору про переведення боргу пов`язана з тим, що ним передбачений обов`язок Приватного підприємства "Артек-Союз" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" до 01.03.2019 року документи, що підтверджують дійсність вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ" по виконанню зобов`язання: договір поставки, проте такі документи Приватним підприємством «АРТЕК-СОЮЗ» скаржнику надані не були.

Дослідивши договір про переведення боргу, судова колегія зазначає, що на момент укладання такого договору сторонами було виконані усі приписи чинного законодавства щодо належного дотримання порядку укладання оскаржуваного договору. При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, жодна з підстав, з якою чинне законодавство пов`язує можливість визнання договору недійсним, не заявлена скаржником в обґрунтування недійсності правочину, а невиконання зобов`язань стороною правочину не є підставою його недійсності.

В зв`язку з чим, позивачем за зустрічним позовом факт порушення сторонами в момент укладання спірного договору приписів чинного законодавства не доведено, що в свою чергу виключає можливість визнання такого договору недійсним.

До того ж, як вірно зазначив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, скаржник не був позбавлений права звернутись до кредитора за основним зобов`язанням з проханням надати йому всі необхідні документи, що підтверджують дійсність вимог кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ-ФІШ" по виконанню зобов`язання: договір поставки та первинні документи про постачання товару, чого скаржником зроблено не було.

Крім того, як вбачаться з матеріалів справи, копії цього договору, надані сторонами мають розбіжності саме в частині переліку документів, що потрібно було передати, Так, з копії договору, наданої позивачем за первісним позовом, вбачається, що п. 3.1.1. містить посилання тільки на договір №36833 (а.с. 41, 106), а з копії цього договору, наданого позивачем за зустрічним позовом, вбачається, що від руки дописано фразу «первинні бухгалтерські документи» (а.с. 160).

Виходячи з вищевикладеного, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін проти України"). Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади обов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Разом з тим, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції були допущені технічні помилки при написанні тексту рішення, які можуть бути виправлені шляхом винесення ухвали суду.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м. Чорноморськ Одеської області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі № 916/1630/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону після здійсненого апеляційного перегляду справи в межах заявлених доводів та вимог апеляційної скарги

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", м.Чорноморськ Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі № 916/1630/19 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 15.10.2019 року у справі № 916/1630/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 24.02.2020 року.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош