ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. Справа № 911/3105/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

до: 1. Фермерського господарства «Кулинич Агро»;

2. ОСОБА_1

про стягнення 72646,49 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк») з позовом до Фермерського господарства «Кулинич Агро» (далі - відповідач 1, ФГ «Кулинич Агро») та ОСОБА_1 (далі - відповідач 2) про стягнення 72646,49 грн, з яких: 72633,41 грн заборгованості за кредитом, 7,95 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, та 5,13 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Фермерським господарством «Кулинич Агро» порушено зобов`язання за кредитним договором від 26.03.2019 в частині щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів у вигляді щомісячної комісії. Позовні вимоги до ОСОБА_1 мотивовано невиконанням останнім договору поруки № POR872 від 26.03.2019, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фермерським господарством «Кулинич Агро» зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.12.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідачі не скористались наданим їм процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

При цьому суд зазначає, що відповідач 1 належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 986.

Відповідач 2, який за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, має статус фізичної особи-підприємця, повідомлявся судом про розгляд даної справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у даній справі за адресою місця проживання, яка зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 .

Проте поштовий конверт з копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки судом було вчинено усі дії для належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд, на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, здійснює розгляд справи виключно за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

ФГ «Кулинич Агро» (клієнт) 26.03.2019 через систему інтернет-клієнт-банкінгу з використанням електронного цифрового підпису підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява), згідно з якою клієнт приєднується до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги «КУБ», які розміщені на веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» http://privatbank.ua. Вказана Заява та Умови разом складають кредитний договір між банком та клієнтом.

Підписання сторонами вказаної заяви підтверджується витягом електронного документа pdf: «Об`єкт перевірки: Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ.pdf», який свідчить про накладення АТ КБ «Приватбанк» (0) електронного цифрового підпису установи (технічний ключ MSDGO) та накладення 26.03.2019 керівником ФГ «Кулинич Агро» ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ/ДРФО НОМЕР_1 ) власного електронного цифрового підпису та електронної печатки ФГ «Кулинич Агро» ().

У відповідності до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням наведеного клієнт, підписавши зазначену вище Заяву, погодився з умовами останньої та уклав кредитний договір з банком.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. Заяви банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни. Розмір кредиту: 80000,00 грн. Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів клієнту. Проценти за користування кредитом: перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця 1,6% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, передбачено адаптований графік (на вибір клієнта та за узгодженням з банком): 6 місяців користування кредитом: погашення тільки процентів, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; інші 6 місяців користування кредитом: погашення основного боргу рівними частинами з процентами щомісяця, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5. цієї Заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних в п. 1.4., сплатити банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Додатком №1 до Заяви сторони погодили графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом:

- щомісячний платіж за кредитом - 13333,33 грн (80000,00/6 міс.);

- щомісячний розмір процентів (перші шість місяців) - 1440,00 грн (80000,00 х 1,8%);

- щомісячний розмір процентів (починаючи з 7-го місяця) - 1280,00 грн (80000,00 х 1,6%).

Також судом встановлено, що між ОСОБА_1 (поручитель) та АТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) укладено договір поруки № POR872 від 25.03.2019 (далі - договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання підприємством ФГ «Кулинич Агро» (боржник) зобов`язань за угодами приєднання до:

1.1.1. розділу 3.2.8. «Кредит КУБ» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2 Угоди 1 - перші 6 місяців 1,8 відсотка в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6 відсотка від початкового розміру кредиту;

- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.3 Угоди 1 - 4,0% відсотки в місяць від початкового розміру кредиту;

б) кредиту в розмірі 80000,00 грн.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою-1 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п. 1.2 договору поруки).

У випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою-1, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 договору поруки).

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителям всіх зобов`язань за Угодою-1 цей Договір припиняє свою дію (п. 4.1 договору поруки).

Договір поруки підписано 26.03.2019 з використанням електронного цифрового підпису: з одного боку АТ КБ «ПриватБанк» та з іншого - ОСОБА_1 .

На підставі укладеного кредитного договору, банком 26.03.2019 було перераховано на поточний рахунок ФГ «Кулинич Агро» кредитні кошти у розмірі 80000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача 1 за період з 01.01.2000 по 01.11.2019, яка наявна в матеріалах справи.

Зі змісту вказаної виписки вбачається, що клієнтом здійснювалось погашення кредиту наступним чином: 26.07.2019 - 118,84 грн; 29.10.2019 - 7247,75 грн; 31.10.2019 - 5966,74 грн. Вказані оплати здійснювались з призначенням платежів: «погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.03.2019».

Звертаючись з позовом до суду, позивач стверджує про те, що оскільки зобов`язання за кредитним договором ФГ «Кулинич Агро», які забезпечені порукою за договором поруки № POR872 від 25.03.2019, належним чином не виконуються, банк звернувся до суду з даним позовом про солідарне стягнення з боржника і поручителя 72633,41 грн заборгованості за кредитом, 7,95 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, та 5,13 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 в аналогічному спорі вказала, що без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги положення, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, витяг з яких надано позивачем, оскільки суду не надано доказів погодження з позичальником саме цієї редакції Умов. Тож при вирішенні даного спору суд керується лише умовами, що викладені у Заяві, безпосередньо підписаній відповідачем 1.

Як вже зазначалось, судом встановлено, що банк 26.03.2019 відповідно до умов підписаної сторонами Заяви надав клієнту кредит у сумі 80000,00 грн. що підтверджується відповідною випискою по рахунку відповідача 1.

Отже банк належним чином виконав свої зобов`язання в частині надання клієнту кредитних коштів, внаслідок чого у позичальника виник обов`язок повернути останні на умовах, узгоджених сторонами в Заяві.

У заяві сторони погодили, що строк, на який видано позичальнику кредит - 12 місяців з дати видачі кредиту.

При цьому, як слідує з умов Заяви, клієнт взяв на себе обов`язок здійснювати погашення основного боргу рівними частинами з процентами щомісяця, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Сума щомісячного платежу за кредитом - 13333,33 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 1 в період з 26.07.2019 по 31.10.2019 здійснено три платежі на загальну суму 13333,33 грн, проте з порушенням графіку погашення основної суми боргу, що підтверджується банківською випискою за період з 01.01.2000 по 01.11.2019.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зважаючи на те, що відповідач-1 допустив порушення строків погашення відповідного кредиту, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та складає 66666,67 грн (80000,00 грн - 13333,33 грн). Таким чином вимога позивача про стягнення 72633,41 грн заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволенню в сумі 66666,67 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідачів, окрім суми боргу за кредитом, 7,95 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, які передбачені п. 1.6 Заяви.

Перевіривши розрахунок процентів, здійснений банком, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично вірним та складеним відповідно до укладеного умов договору (Заяви) та вимог закону, а відтак підлягають задоволенню повністю розмірі 7,95 грн.

Крім того позивачем заявлено до стягнення 5,13 грн пені, нарахованої у зв`язку з неналежним виконанням позичальником свого обов`язку зі своєчасного повернення кредиту.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Обґрунтовуючи підстави для нарахування пені, позивач посилається на п. 1.6 Заяви, згідно з яким неустойка нараховується в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Як зазначалося вище, при вирішенні спору у даній справі, суд не бере до уваги положення, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, витяг з яких надано позивачем, оскільки до справи не надано доказів погодження з клієнтом саме цієї редакції Умов. Отже при вирішенні даного спору суд керується лише умовами, що викладені у Заяві, безпосередньо підписаній клієнтом.

Суд зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що пунктом 1.6 Заяви не передбачено розміру, в якому нараховується неустойка у випадку порушення позичальником строку погашення заборгованості за кредитом.

Отже враховуючи те, що сторонами в договорі (Заяві від 26.03.2019) не було передбачено розміру пені, а законом її розмір для такого виду зобов`язань не передбачений, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення 5,13 грн. пені.

Водночас, як встановлено судом, між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриваБанк» укладено договір поруки від 25.03.2019 № POR872, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФГ «Кулинич Агро» зобов`язань за угодою приєднання (Заявою). З цього приводу суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 відповідає солідарно з ФГ «Кулинич Агро» перед АТ КБ «ПриватБанк» за невиконані відповідачем 1 зобов`язання за кредитним договором (Заявою).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки факт наявності у ФГ «Кулинич Агро» заборгованості за кредитним договором належним чином доведений, документально підтверджений, позичальником та поручителем не спростований та враховуючи, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 2, укладено договір поруки № POR872 від 25.03.2019, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення солідарно 66666,67 грн заборгованості за кредитом та 7,95 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в розмірі 1763,09 грн покладається на відповідачів, 157,91 грн - залишаються за позивачем.

При цьому судом враховано, що чинним законодавством не передбачено солідарного відшкодування судових витрат на користь іншої сторони, а тому враховуючи, що позов було заявлено до двох відповідачів, суд покладає витрати зі сплати судового збору в сумі 1763,09 грн на відповідачів порівну.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства «Кулинич Агро» (07700, Київська обл., Яготинський р-н, м. Яготин, пров. Заводський, буд. 12; ) та з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ): 66666 (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн 67 коп. заборгованості за кредитом та 7 (сім) грн 95 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Фермерського господарства «Кулинич Агро» (07700, Київська обл., Яготинський р-н, м. Яготин, пров. Заводський, буд. 12; ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн 55 коп. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн 54 коп. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін