ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" лютого 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/113/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Міліціанова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву №16/243 від 04.02.20120 року Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі

за позовом: Прокурора Крижопільського району, вул. Чапаева, 1, смт. Крижопіль, Крижопільський район, Вінницька область, 24600, в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Державної пенітенціарної служби України в особі Управління державної пенітенціарної служби у Вінницькій області в особі Крижопільського виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області (№ 113), вул. Леніна, 106, с. Городківка, Крижопільський район, Вінницька область, 24615

до: Приватного підприємства "Дін - Плюс", вул. Радянська, 13, смт. Крижопіль, Крижопільський район, Вінницька область, 24600

про стягнення заборгованості в сумі 104 806,21 грн, згідно угоди № 2 Г/14 від 02.01.2014 року

за участю секретаря судового засідання: Незамай Д.Д.

представники сторін не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/113/15 за позовом Прокурора Крижопільського району в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Державної пенітенціарної служби України в особі Управління державної пенітенціарної служби у Вінницькій області в особі Крижопільського виправного центру управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області (№ 113) до Приватного підприємства "Дін - Плюс" про стягнення заборгованості в сумі 104 806,21 грн, згідно угоди № 2 Г/14 від 02.01.2014 року.

31.03.2015 року по справі № 902/113/15 прийнято рішення відповідно до якого позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Дін - Плюс" на користь Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (№ 113) на розрахунковий рахунок в управлінні Державної казначейської служби України у Крижопільському районі № 7069 заборгованість по угоді № 2 Г/14 від 02.01.2014 року в сумі 104 806,21 грн.

15.04.2015 року на виконання вказаного рішення видано накази, які надіслано на адресу стягувача.

10.02.2020 року на адресу суду від Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) надійшла заява №16/243 від 04.02.2020 року про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 902/113/15.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020 року, вказану заяву передано на розгляд судді Міліціанову Р.В.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року заяву Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) №16/243 від 04.02.20120 року про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 902/113/15 призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.02.2020 року.

18.02.2020 року на електронну адресу суду від Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) надійшов лист № 16/335 від 18.02.2020 року.

19.02.2020 року на адресу суду від Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) надійшов лист № 16/335 від 18.02.2020 року щодо усунення недоліків до позовної заяви.

В судове засідання прокурор та представники сторін не з`явилися, хоча про дуту, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, ухвалою, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

В силу приписів ч. 2 ст. 329 ГПК України неявка учасників судового процесу не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши заяву Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) №16/243 від 04.02.20120 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про розгляд даної заяви за відсутності прокурора та представників сторін.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту поданої заяви позивача (стягувача) остання мотивована тим, що 15.04.2015 року на виконання Рішення Господарського суду Вінницької області видано наказ, щодо стягнення з Приватного підприємства "Дін-Плюс" на користь Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (№ 113) на розрахунковий рахунок в управлінні Державної казначейської служби України у Крижопільському районі № 7069 заборгованість по угоді № 2 Г/14 від 02.01.2014 року в сумі 104 806,21 грн.

За твердженнями стягувача, у зв`язку з частковим погашенням боржником 09.03.2016 року заборгованості в сумі 4 155,00 грн Наказ Господарського суду Вінницької області від 15.04.2015 року до виконання не пред`являвся.

В подальшому, як зазначає стягувач, боржником погашення заборгованості не проводилось.

Державна установа "Крижопільський виправний центр" (№113) неодноразово зверталась до Приватного підприємства "Дін-Плюс" про сплату заборгованості за угодою № 2 Г/14 від 02.01.2014 року, однак вказані вимоги залишились без виконання.

Так станом на 29.01.2020 року Рішення Господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 року не виконано.

Враховуючи вищевикладене, Державна установа "Крижопільський виправний центр" (№113) звернулась до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення наказу Господарського суду Вінницької області від 15.04.2015 року до виконання та вважає що поновлення пропущеного строку дасть можливість виконати рішення суду в повному обсязі та позитивно вплине на фінансово-економічний стан Державної установа "Крижопільський виправний центр" (№113).

Із наявних матеріалів справи, судом встановлено, що 31.03.2015 року по справі № 902/113/15 прийнято рішення відповідно до якого позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Дін - Плюс" на користь Крижопільського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (№ 113) на розрахунковий рахунок в управлінні Державної казначейської служби України у Крижопільському районі № 7069 заборгованість по угоді № 2 Г/14 від 02.01.2014 року в сумі 104 806,21 грн.

15.04.2015 року на виконання вказаного рішення видано накази, які надіслано на адресу стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів стягувача викладених у заяві № 16/243 від 04.02.2020 року Наказ Господарського суду Вінницької області від 15.04.2015 року до виконання не пред`являвся.

Станом на 29.01.2020 року Рішення Господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 року Приватним підприємством "Дін - Плюс" виконано частково.

В поданій заяві позивач (стягувач) просить суд поновити строк пред`явлення наказу Господарського суду Вінницької області від 15.04.2015 року до виконання з посиланням на приписи ч. 1 ст. 329 ГПК України відповідно до якої у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", який був чинним у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. (ЗУ "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У розумінні Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 02.06.2016 р.) виконавчі дії виконавець вчиняє під час здійснення виконавчого провадження, а виконавче провадження, відповідно, - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Згідно з п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 02.06.2016 р.) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016 р.

У п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. у справі № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно п. 4 рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 р. № 3-рп/2001 Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Тлумачення пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 02.06.2016 р.) у світлі вище наведеного свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02.06.2016 р. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02.06.2016 р. до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

В свою чергу, Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р. (діюча редакція) набрав чинності 05.10.2016 р.

Тобто, на момент набуття чинності новим законом строк на пред`явлення наказу у цій справі сплинув, отже положення нового нормативного акту у даному випадку застосуванню не підлягають.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 905/6977/13 та від 02.05.2018 р. у справі № 5016/149/2011 (17/6) та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 р. у справі № 553/1951/14-ц.

Враховуючи вищевикладені обставини та наведені приписи законодавства, з огляду на дату видачі наказу у справі № 902/113/15, датою закінчення строку пред`явлення наказу до виконання у даній справі є 16.04.2016 року.

Приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 329 ГПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

При цьому, ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, у кожному випадку суд, з врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Водночас, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст.74 ГПК України).

Тому, суд доходить висновку, що тягар доказування викладених у заяві фактів та обов`язок доведення наявності фактичних обставин, котрі підтверджують поважність причин пропуску процесуального строку покладено саме на заявника.

Як слідує з матеріалів даної справи, Наказ Господарського суду Вінницької області від 15.04.2015 року до виконання не пред`являвся.

Тобто, з моменту закінчення строків пред`явлення наказу до виконання минуло більше трьох років.

Заявник посилається на бездіяльність попереднього керівника як підставу вважати поважними причини пропуску строку пред`явлення наказу до виконання та проведений у липні 2018 року аналіз дебіторської заборгованості.

При цьому, заявник не вказує про умисні дії керівника, притягнення його до відповідальності, відкриття кримінального провадження за даним фактом, тощо.

Також, не наводяться обставини неможливості провести аналіз дебіторської заборгованості з 16.04.2016 року, або після 04.12.2017 року (дати звільнення попереднього керівника).

Заявником взагалі не долучено документів. які підтверджують проведення аналізу дебіторської заборгованості.

З доданих документів слідує. що направляючи боржнику претензію від 12.07.2018 року Державна установа "Крижопільський виправний центр" була обізнана щодо спливу строків пред`явлення наказу до виконання.

Суд виходить з того, що зміна керівника юридичної особи не впливає на перебіг строків пред`явлення наказу до виконання та не може свідчити про їх переривання або підтверджувати поважність причин, які унеможливлювали чи перешкоджали вчинити відповіді дії.

Суд приймає до уваги, що поновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію протягом втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними.

Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

За відсутності доказів на підтвердження поважності обставин щодо не вчинення заявником жодних дій, спрямованих на пред`явлення наказу до виконання, суд вважає, що пропуск процесуальних строків перебуває поза розумним розумінням.

Окрім того, суд відзначає, що, розглядаючи підстави поновлення строків, Європейський суд з прав людини вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України" (ухвала) від 14.10.2003 року). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи наведене процесуальна бездіяльність заявника (стягувача) не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Таким чином, матеріали справи не містять достатнього обґрунтування та належних доказів, які б свідчили про неможливість стягувача у визначений законом строк звернутись до органу виконавчої служби з метою пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відтак, суд не вбачає поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що фактично виключає можливість його поновлення.

За вказаних обставин, підстави для задоволення заяви Державної установи "Крижопільський виправний центр" відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 18, 46, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Державної установи "Крижопільський виправний центр" (№113) №16/243 від 04.02.20120 року про поновлення строків пред`явлення до виконання Наказу Господарського суду Вінницької області від 15.04.2015 року, виданого на виконання Рішення Господарського суду Вінницької області від 31.03.2015 року у справі № 902/113/15 - відмовити повністю.

2. Примірник ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 25.02.2020 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст ухвали складено 25.02.2020 року.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Бершадській місцевій прокуратурі (вул. Шевченка, 4, м. Бершадь, 24400)

3 - прокуратурі Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21100)

4 - позивачу (вул. Леніна, 106, с. Городківка, Крижопільський район, Вінницька область, 24615)

5 - відповідачу ( АДРЕСА_1