У Х В А Л А

09.01.2020р. Справа №905/2160/18

за заявою від 19.11.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь

про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. за нововиявленими обставинами у справі №905/2160/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", м.Маріуполь

про визнання договору недійсним

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: Новікова В.Р.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий зміст і підстави заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами:

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. у справі №905/2160/18 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", м.Маріуполь про визнання недійсним договору купівлі - продажу №15/17 від 24.10.2017р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області із заявою від 19.11.2019р. про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/2160/18 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на скасування касаційною інстанцією рішення господарського суду Донецької області та постанови Східного апеляційного господарського суду по справі №905/1036/18, предметом розгляду в яких було проведення 18.09.2017р. загальних зборів учасниками ТОВ «Азовбетон» щодо надання повноважень колишньому директору товариства Харчук М.В. на продаж пересувного розчинно-бетонного вузла ПВБУ-80 шляхом укладання відповідного спірного договору №15/17 від 24.10.2017р.

При цьому, за результатами нового розгляду справи у рішенні господарського суду Донецької області від 26.09.2019р. по справі №905/1036/18 суд дійшов висновку про те, що така подія як проведення 18.09.2017р. загальних зборів учасниками ТОВ «Азовбетон» не відбулась, збори проведено не було, судом не встановлено факту прийняття спірного рішення та підписання протоколу загальних зборів від 18.07.2019р.

На думку позивача, наведені обставини є нововиявленими, істотними для даної справи, у зв`язку з чим мають місце підстави для перегляду рішення суду по даній справі.

2. Стислий зміст заперечень відповідача:

21.12.2019р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на заяву, в якому відповідач проти заяви позивача заперечує, посилаючись на наступне.

- у справі №905/42/18 за позовом ТОВ «Азовбетон» до ТОВ «Азовбуд-Лідер» про визнання недійсним договору купівлі продажу №15/17 ПРБВ-80 господарський суд Донецької області та апеляційний господарський суд Донецької області прийняли остаточні судові рішення, якими у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним спірного договору відмовили в повному обсязі через відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.1.2017р. на підставі ч.2 ст.203 та ч.ч.1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України.

- оспорюваний ТОВ «Азовбетон» у даній справі правочин є виконаним та оплаченим з боку ТОВ «Азовбуд-лідер».

- у заяві про перегляд рішення у даній справі за нововиявленими обставинами позивач посилається на рішення по справі №905/1036/18, яким встановлено факти відсутності призначення загальних зборів засновників та повідомлення учасників про їх проведення, відсутність оригіналу протоколу загальних зборів від 18.09.2017р. про надання директору ТОВ «Азовбетон» Харчук М.А. повноважень на укладення спірного договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. та додатків до нього. Проте, за твердженням відповідача, він та Харчук М.А. при прийнятті судових рішень у справах №905/42/18, №905/2160/18, №905/1036/19 й не заперечували вказаних фактів. Водночас, на думку відповідача, підставою для відмови у задоволенні позову рішенням від 26.09.2019р. по справі №905/1036/19, були наступні обставини: 1) загальні збори фактично були проведені не 18.09.2017р., а 23.09.2017р., проте сама по собі дата протоколу загальних зборів моменту їх фактичного проведення не зумовлює неправомірність або відсутність рішення загальних зборів; 2) не встановлено факту порушення рішенням загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р., прав та інтересів сторін по справі, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

3. Стислий зміст відповіді позивача на заперечення відповідача:

У відповіді на відзив від 24.12.2019р. позивач наполягає на наступному.

- посилання відповідача на справу №905/42/18 є не доречними та не відповідають встановленим фактам, оскільки предметом розгляду в межах зазначеної справи було визнання недійсним договору купівлі продажу №15/17 від 24.10.2017р. з підстав невідповідності вимогам цивільного законодавства України (підписання договору зі сторони позивача директором Харчук М.А., який діяв з перевищенням своїх повноважень, оскільки не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності та правових підстав для укладання спірного договору). Відмова у задоволенні позовних вимогу справі №905/42/18 обумовлена саме відсутністю доказів скасування чи визнання недійсним у встановленому законом судовому порядку рішення загальних зборів учасників ТОВ «Азовбетон», оформленого протоколом від 18.09.2017р. Зокрема, судом було зазначено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт того, що керівник ТОВ «Азовбетон» при укладанні договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. не мав правових підстав для вчинення даного правочину та перевищив свої повноваження.

Водночас, позивач наполягає на тому, що предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним договору купівлі продажу №15/17 від 24.10.2017р. саме з підстави встановленого в судовому порядку рішенням по справі №905/1036/18 факту недійсності рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВБЕТОН», оформленого протоколом від 18.09.2017р.

- помилковими є висновки відповідача щодо підстав відмови у задоволенні позовних вимог у справі №905/1036/18. Так, позивач стверджує про те, що рішенням господарського суду у справі №905/1036/18 встановлено саме факт відсутності події прийняття учасниками ТОВ «Азовбетон» 18.09.2017р. рішення загальних зборів товариства, тобто, за висновками суду, збори проведено не було. Відтак, за переконанням позивача, відмова у задоволенні позовних вимог по справі №905/1036/18 була вмотивована саме відсутністю обставин, які могли б порушити права або інтереси сторін, а не відсутністю факту порушення корпоративних прав позивача.

4. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом першої інстанції:

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/2160/18 відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", м.Маріуполь про визнання недійсним договору купівлі - продажу №15/17 від 24.10.2017р.

20.11.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь надійшла заява від 19.11.2019р. про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/2160/18 за нововиявленими обставинами.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.11.2019р. справу №905/2160/18 передано судді Левшиній Г.В.

Ухвалою суду від 25.11.2018р. заяву від 19.11.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. за нововиявленими обставинами у справі №905/2160/18 залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь строк для усунення недоліків його заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом сплати судового збору в розмірі 2643,00 грн.

03.12.2019р. на адресу господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь надійшла заява від 02.12.2019р. про усунення недоліків, до якої заявником додано докази сплати судового збору, а саме - квитанцію №5116905 від 29.11.2019р. на суму 2643,00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.12.2019р. прийнято вказану заяву та відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі №905/2160/18; судове засідання призначено на 18.12.19 року о 12:50 год.

У зв`язку з направленням господарським судом Донецької області судді Левшиної Г.В. у службове відрядження (наказ №61-а від 17.12.2019р.), 18.12.2019р. судове засідання з перегляду рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/2160/18 за нововиявленими обставинами не відбулося.

Ухвалою суду від 19.12.2019р. призначено розгляд заяви про перегляд рішення господарського суду від 04.04.2019р. по справі №905/2160/18 на 26.12.2019р. о 14:00 год.

21.12.2019р. до суду від представника відповідача надійшла відповідь на заяву.

24.12.2019р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання 26.12.2019р. з`явився представник позивача та надав усні пояснення щодо поданої заяви від 20.11.2019р.

Ухвалою від 26.12.2019р. оголошено перерву в судовому засіданні до 09.01.2020 року о 14:30 год.

В судове засідання 09.01.2020р. з`явився представник позивача, наполягав на задоволенні заяви.

5. Встановлені рішенням суду та неоспорені сторонами обставини справи:

24.10.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» (продавець, позивач) в особі директора Харчук М.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер" (покупець, відповідач) в особі директора Хомкалова М.К. укладений договір купівлі-продажу №15/17.

За умовами п.1.1 договору продавець передає покупцю пересувний розчино-бетонний вузол ПРБВ-80, що розташований за адресою: м.Маріуполь, пров.Учбовий, 3-а, на території ТОВ "Азовбетон" далі "майно" (підставою для продажу: протокол зборів учасників від 18.09.2017р.). При цьому енерговитрати (електроенергія, проточна вода і т.д.), необхідні для забезпечення промислової потужності ПРБВ, охорону ПРБУ забезпечує ТОВ "Азовбетон".

Відповідно до п.1.2 договору склад і вартість майна визначається в переліку майна (Додаток 1) і акті приймання-передачі (Додаток 2), візуального розташування ПРБВ, агрегатних вузлів, установок, механізмів, редукторів, силосів для зберігання цементу, вантажних бункерів і т.д. (наявності всіх механізмів, що беруть участь в циклі виготовлення бетонної суміші) відвантажені на паперовому носії у виді фото звітності в кількості 44 аркушів погоджених з покупцем і затверджених директором ТОВ "Азовбетон", головним механіком та оператором ПРБВ-80 ТОВ "Азовбетон", які є невід`ємними частинами даного договору. Вхід працівників ТОВ "Азовбуд-лідер" до пересувного розчино-бетонного вузла ПРБВ-80 не залежить від пропускної системи ТОВ "Азовбетон" і є безперешкодним 24 години в добу.

Згідно п.2.1 договору загальна сума майна складає 184044,00 грн., в тому числі ПДВ 30674,00грн.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцю суму 184044,00 грн., в тому числі ПДВ 30674,00грн. за придбане майно (п.2.2 договору).

За умовами п.2.3 договору оплата за майно здійснюється покупцем протягом 6 місяців з моменту підписання договору купівлі-продажу шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця або внесенням грошових коштів до каси підприємства з оформленням відповідних документів.

Майно передається від продавця покупцю по акту прийому-передачі, який підписується представниками сторін протягом 1-го дня з моменту підписання даного договору (п.4.1 договору).

Продавець зобов`язується передати майно на умовах EXW - склад продавця м. Маріуполь у відповідності до "Інкотермс" в редакції 2010р. (п. 4.2 договору).

Згідно п.5.1 договору продавець гарантує що на момент підписання даного договору відчужуване майно в судовому спорі, під забороною, арештом і в заставі, в т.ч. податковому, не знаходиться, відносно цього майна не укладені будь-які інші договори відчуження або користування іншими особами, прав відносно нього у третіх осіб не має.

Відповідно до п.5.2 договору право власності на майно, зазначене в розділі 1 договору, виникає у покупця з моменту прийняття по акту приймання-передачі.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і є безстроковим (п.3.1 договору).

Сторонами підписаний додаток №1 до договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р., яким погоджено перелік основних засобів: пересувний розчино-бетонний вузол ПРБВ-80, інвентаризаційний номер -5 ОС, у кількості - 1 шт., вартістю - 153370,00 грн., вартість з ПДВ - 184044,00 грн.

На виконання умов договору, за актом приймання-передачі від 24.10.2017р. (додаток №2), майно, що є предметом означеного договору, було передано відповідачу (зворотна сторона а.с.18 т.1), що також відображено у видатковій накладній №1 від 24.10.2017р. (а.с.117 т.1) та в податковому обліку (а.с.121 т.1).

Відповідно до п.п.2.2, 2.3 договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер" здійснені розрахунки за придбане майно у повному обсязі, згідно копій квитанцій до прибуткового касового ордеру №54 від 24.10.2017р. на суму 50000,00грн. (а.с.119 т.1), №55 від 25.10.2017р. на суму 50000,00грн. (а.с.119 т.1), №56 від 26.10.2017р. на суму 50000,00грн. (а.с.120 т.1), №57 від 27.10.2017р. на суму 34044,00грн. (а.с.120 т.1).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", м.Маріуполь, про визнання договору купівлі - продажу від 24.10.2017р. №15/17 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невідповідність договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. вимогам цивільного законодавства України, зокрема, з підстав того, що даний договір підписаний зі сторони позивача директором Харчук М.А., який діяв з перевищенням своїх повноважень, оскільки не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності та правових підстав для укладання спірного договору. Також позивач зазначив, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", оформлене протоколом від 18.09.2017р., яким було уповноваженого колишнього директора Харчук М.А. на продаж пересувного розчинно-бетонного вузла ПВБУ-80 шляхом укладання відповідного договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", визнано недійсним рішенням господарського суду Донецької області від 10.10.2018р. по справі №905/1036/18, яке набрало законної сили 12.11.2018р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. у справі №905/2160/18 відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", м.Маріуполь про визнання недійсним договору купівлі - продажу №15/17 від 24.10.2017р.

Зі змісту даного рішення суду вбачається, що предметом судового розгляду було визнання недійсним вищевказаного договору купівлі - продажу від 24.10.2017р. №15/17 з підстав викладених у позовній заяві, а саме:

1) підписання спірного договору від імені позивача колишнім директором товариства Харчук М.А. з перевищенням своїх повноважень, оскільки положеннями п.п.7.4.4, 7.4.5 статуту ТОВ «Азовбетон» (в редакції від 16.03.2015р.) було передбачено, що директор товариства не має права, зокрема, приймати рішення по відчуженню майна товариства без згоди на це загальних зборів учасників

2) оскільки відповідне рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», оформлене протоколом від 18.09.2017р., яким було уповноважено колишнього директора Харчука М.А. на продаж пересувного розчинно-бетонного вузла ПВБУ-80 шляхом спірного договору визнано недійсним (рішенням господарського суду Донецької області від 18.09.2017р. по справі №905/1036/18), директор не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності та правових підстав для укладання спірного договору.

На момент прийняття рішення по даній справі №905/2160/18 (04.04.2019р.) постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. по справі №905/1036/18 апеляційну скаргу Харчук Максима Анатолійовича задоволено, рішення господарського суду Донецької області від 10.10.2018 року у справі №905/1036/18 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р.

При прийнятті рішення по справі №905/2160/18 суд виходив з того, що позивачем не було доведено відсутність повноважень у Харчук М.А. на підписання спірного правочину.

Крім цього, за висновками суду, всупереч вимог ст.ст.13, 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України позивачем підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. недійсним до матеріалів справи також не було надано (зокрема, позивачем не доведено ані незаконність змісту правочину, ані недотримання форми, ані невідповідність волі та волевиявлення).

За результатами нового розгляду справи №905/1036/18 господарським судом Донецької області ухвалене рішення від 26.09.2019р. №905/1036/18, яким відмовлено повністю у позовних вимогах про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 18.09.2017р.

Дане судове рішення мотивоване наступними висновками суду:

- відсутність факту призначення загальних зборів учасників на 18.09.2017р.,

- відсутність повідомлення учасників про проведення загальних зборів 18.09.2017р.,

- перебування 18.09.2017р. учасників товариства у різних містах України на значній відстані,

- відсутність оригіналу протоколу загальних зборів від 18.09.2017р.

За сукупністю викладеного, суд при розгляді справи №905/1038/18 дійшов висновку про те, що така подія як проведення 18.09.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» не відбулась та збори проведено не було, факт прийняття спірного рішення та підписання протоколу загальних зборів від 18.09.2017р. судом не встановлено.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд/ справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» №17 від 26.12.2011р. необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Таким чином, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Водночас, нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Суд виходить з того, що передбачений главою 3 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Процесуальним законодавством не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі, тобто господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення. Відтак при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.12.2019р. № 904/1775/18.

Як зазначено, предметом перегляду спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним правочину, посилається на те, що від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон" договір купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. був підписаний колишнім директором - Харчук М.А. з перевищенням своїх повноважень та без необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Зокрема, позивач вказує, що 18.09.2017р. колишнім директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон" Харчук М.А. статутний капітал якого станом на 2017р. становив - 10%, було проведено засідання загальних зборів, за результатами якого підписано протокол, яким уповноважено його на продаж пересувного розчинно-бетонного вузла ПРБУ-80 шляхом укладання відповідного договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовбуд-лідер", а Компанія "Мерлін Лімітет" статутний капітал якої станом на 2017р. становив -90% фактично не була присутня на вищезазначених зборах та про їх існування та існування договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р. дізналась після укладання, а саме у грудні 2017 року.

Оскільки у судовому порядку у справі №905/1036/18 встановлено, що така подія як проведення 18.09.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» не відбулась та збори проведено не було, факт прийняття спірного рішення та підписання протоколу загальних зборів від 18.09.2017р. відсутній.

Відповідно до вимог статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України.

Узагальнюючи положення законодавства, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного (обсяг цивільної дієздатності); дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За змістом ст.ст.2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Так, згідно зі ст.92 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладання спірного договору) юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Частинами 3, 5 ст.65 Господарського кодексу України встановлено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає в правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. В такому випадку, дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

З огляду на таке, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Однак закон враховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт вчинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.

Таким чином, суд звертає увагу сторін на те, що такий договір може бути визнаний недійсним із вищезазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, в даному випадку відповідач (контрагент за спірним договором), діяв недобросовісно і нерозумно. Тобто відповідач знав або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не зміг не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи (відповідача) несе юридична особа -позивач.

Дані правові висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 грудня 2019 року №910/12786/18.

Суд виходить з тих обставин, що з урахуванням вищенаведеної статті 98 Цивільного кодексу України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Таким чином, у разі визнання судом загальних зборів учасників такими,що не відбулись, а відповідне рішення учасників товариства не прийнятим, такі обставини можуть вважатися об`єктивно безспірними та мати юридичну силу з моменту набрання чинності судового рішення.

Проте, для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного правового значення сам по собі той факт, що згодом визнано у судовому порядку неприйнятим рішення загальних зборів учасників товариства про обрання (призначення) виконавчого органу або на його уповноваження вчинення певних правочинів, згідно якого виконавчий орган діяв на момент укладення договору.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» №69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» № 2). Однак, при цьому, суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п.51 - 52 рішення Суду у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; п.п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі «Праведная проти Росії» від 18.11.2004).

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, що кореспондується з приписами ст.320 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами п.3 ч.2 ст.320 Господарського процесуального кодексу України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

З урахуванням викладеного, суд при перегляді первісного рішення виходить з того, що визначені позивачем обставини є нововиявленими та такими, що не були та могли бути відомі ані суду, ані сторонам справи.

Одночасно, саме по собі скасування рішення по справі №905/1036/18, яке було враховане при прийняті рішення по даній справі №905/2160/18, не зумовлює його скасування та прийняття нового, оскільки преюдиційні обставини у справі №905/1036/18 мають лише опосередковане значення у спорі про визнання договору недійсним по даній справі та не можуть впливати на вирішення справи по суті.

Тобто, за висновками суду, встановлені судом у справі №905/1036/18 обставини щодо відсутності події проведення загальних зборів та відсутності факту уповноваження рішенням останніх на укладання від імені позивача правочину, не можуть бути єдиною та безумовною підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину.

Як встановлено, у даній справі про визнання недійсним договору позовні вимоги обґрунтовуються з боку позивача лише посиланнями на відсутність проведення 18.09.2017р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», якими б директору було надано відповідні повноваження на укладання договору.

Проте, питання недобросовісності відповідача, його обізнаність з обставинами відсутності у виконавчого органу позивача необхідного обсягу повноважень на укладання правочину не було предметом розгляду у справі №905/2160/18.

Інших підстав для визнання спірного правочину недійсним позивачем не зазначено, матеріали справи не містять відповідних фактів вважати можливою їх наявність.

За таких обставин, враховуючи викладене, підстав для перегляду рішення суду по справі №905/2160/18 та задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.2017р., укладеного між сторонами, судом не встановлено, внаслідок чого заява від 19.11.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. за нововиявленими обставинами у справі №905/2160/18 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання даної заяви покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.13, 46, 74, 76, 129, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви від 19.11.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбетон", м.Маріуполь про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. за нововиявленими обставинами у справі №905/2160/18 відмовити.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/2160/18 залишити в силі.

В судовому засіданні 09.01.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали підписано 10.01.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина

ПЕРЕЛІК ДОКУМЕНТІВ ТА ДІЙ, НЕОБХІДНИХ ДЛЯ ВИРІШЕННЯ СПОРУ:

1.Копія відповіді на претензію і доказ її відсилки (або пояснення про причини залишення претензії без

відповіді)

2. Належним чином засвідчені копії документів - доказів, що підтверджують позовні вимоги

3. Відзив на позовну заяву.

4. Акт прийняття продукції (товарів), інші первинні документи на підтвердження заборгованності, що

утворилася.

5. Акт експертизи.

6. Посвідчення на представника.

7. Обгрунтований розрахунок стягуємої або оспорюваної суми з посиланням на первинні документи та з

зазначенням проміжних результатів

8. Документи, які обгрунтовують відмовлення від оплати рахунка.

9. Матеріали службового розслідування.

10. Витяг з титульного списку будови з розбивкою по рокам або протокол - заказ.

11. Акт комісії з переліком недоробок і документи, підтверджуючі їх усунення.

12. Довідка про перемаркування товару і доведення зниження ціни до споживача.

13. Сертифікат, в рахунок якого повинна бути повернена (або фактично повернена тара і доказ його відсилки

одержувачу (покупцю))

14. Транспортна накладна в оригіналі.

15. Комерційний акт в оригіналі.

16. Акт загальної форми.

17. Акт технічного стану вагона (контейнера).

18. Дорожна відомість.

19. Вагонний лист (з пломбами).

20. Відомість подачі й прийняття вагонів.

21. Облікова картка виконання плану перевезень.

22. Довідка про включення (виключення) до ЄДРПОУ.

23. Документи, які посвідчують правовий статус підприємства або структурного підрозділу.

24. Правові підстави для укладення договору.

25. Договір з додатками в оргіналі для огляду і копію - в справу.

26. Доказ дати одержання договору і протоколу розбіжностей (конверт поштового відправлення).

27. Мотивований протокол погодження розбіжностей.

28. Документи в обгрунтування своєї редакції договору.

29. Витяг із затвердженого плану (або проекту плану).

30. Підстава поставки продукції (товарів).

31. Реєстр рахунків, які підтверджують відвантаження продукції (товарів).

32. Сторонам звірити розрахунки (з ініціативи позивача). Акт звірки подати в суд до дня розгляду справи.

33. З врахуванням заперечення відповідача уточнити суму позову. Уточнений розрахунок подати до дня

слухання справи.

34. З ініціативи позивача перевірити (на об`єкті) факт усунення недоробок. Спільний акт подати до дня

слухання справи.

35 Явка на засідання представників сторін (позивача, відповідача) обов`язкова.

Довідково :

Стаття 36 Господарського процесуального Кодексу України

Письмові докази

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, шо мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документу, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

З метою дотримання вимог інструкції з діловодства в господарських судах України, що затверджено наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 №75 документи подаються через канцелярію суду з відповідно оформленим супровідним листом.