ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2805/19
Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Ільницька О.С., довіреність №608 від 11.12.2018р.;

Від відповідача: Оляш К.І., довіреність №478 від 31.10.2019р.;

Від третьої особи: не з`явився.

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства «Укртранснафта» до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», про стягнення 17 065,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство (надалі - АТ) «Укртранснафта», до відповідача - Акціонерного товариства (надалі - АТ) «Одесаобленерго» про стягнення збитків у розмірі 17 065,39 грн. спричинених пошкодженням кабелю зв`язку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2019р. відкрито провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та прийнято розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на « 22» жовтня 2019 р. о 10:15 год.

11 жовтня 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшли заперечення проти розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження від АТ «Одесаобленерго».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2019р. прийнято справу №916/2508/19 розглядати за правилами загального позовного провадження, замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на « 12» листопада 2019 р. о 10:45 год.

12 листопада 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву від відповідача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. відкладено підготовче засідання на « 28» листопада 2019 р. об 11:30 год.

25 листопада 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2019р. відкладено підготовче засідання на « 19» грудня 2019 р. об 11:15 год.

18 грудня 2019р. до Господарського суду Одеської області надійшли заперечення на відповідь на відзив та клопотання від відповідача, відповідно до якого відповідач просить суд не приймати до уваги докази, надані позивачем в додатках до відповіді на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на « 14» січня 2020 р. о 09:30 год.

13 січня 2020р. до Господарського суду Одеської області надійшли заперечення та клопотання про витребування доказів від позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2020р. закрито підготовче провадження у справі №916/2805/19 із призначенням справи до судового розгляду по суті на « 21» січня 2020 р. о 12:15 год.

В судовому засіданні 14.01.2020р. судом оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання по витребування доказів позивача.

21 січня 2020р. до Господарського суду Одеської області надійшли пояснення відповідача.

В судовому засіданні 21.01.2020р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання по розгляду справи по суті на « 13» лютого 2020р. о 10:00год.

13 лютого 2020р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач - АТ «Укртранснафта», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач - АТ «Одесаобленерго», заперечує проти позовних вимог просить суд відмовити у їх задоволенні.

Третя особа - ПАТ «Укртелеком», письмових пояснень щодо суті спору до суду не надавала.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Позивач зазначає, що у власності АТ «Укртранснафта» перебуває кабель зв`язку ОКЛБг-3-ДА12-6х4Е-0,36ФЗ,5/0,2Н19-12/0, який входить до складу Лінії зв`язку кабельної ВЗ НПС Августівка - ВЗ Одеса. Вказана лінія волоконно-оптичного зв`язку з`єднує особливо важливі об`єкти АТ «Укртранснафта», зокрема Нафтоперекачувальну станцію «Августівка», пункт здачі нафти «Одеса» та територіальний офіс позивача, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. От. Головатого, буд.16.

Згідно договору про надання в користування каналів кабельної каналізації між Позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком» (після перейменування та далі - ПАТ «Укртелеком») від 07.07.2006р. №460-32, лінія зв`язку розташована в каналізації ПАТ «Укртелеком».

12 липня 2019р. об 11.30 год працівником АТ «Укртранснафта» було виявлено відсутність зв`язку по каналу зв`язку «ПЗД «Одеса» - Одеса ПМН».

Внаслідок вжитих заходів по пошуку місця та причини відсутності зв`язку поблизу другого Солонцюватого провулка міста Одеси працівниками позивача було виявлено пошкодження кабелю зв`язку ОКЛБг-3-ДА12-6х4Е-0,36ФЗ,5/0,2Н19-12/0 лінії волоконно-оптичного зв`язку АТ «Укртранснафта».

На підставі вказаної події було складено Акт комісії філії «ПМН» з розслідування виробничої неполадки, який було затверджено 19 липня 2018р.

Крім того, за даним фактом АТ «Укртранснафта» було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення від 12.07.2018р. №92-20-02/1077 до Хаджибеївського відділення поліції Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, на підставі якої, факти було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001612, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч1. ст. 194 Кримінального кодексу України.

Проте, у зв`язку з тим, що сума збитків, понесених АТ «Укртранснафта», становить лише 17 065,39 грн., 18 грудня 2018р. слідчим Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Кобильником Д.О., було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Як було встановлено під час досудового розслідування пошкодження кабелю зв`язку відбулося внаслідок дій працівників Північного РЕМ АТ «Одесаобленерго».

Згідно з даними слідства та даними фотофіксації місця події 12.07.2018р., пошкодження було здійснено під час проведення робіт під керівництвом ОСОБА_1 та з використанням бурового автомобілю ГАЗ-66 держ. № НОМЕР_1 . Зокрема, в поясненнях слідчому головним інженером Північного РЕМ Акціонерного товариства «Одесаобленерго» Підвишецьким О.В. було підтверджено факт пошкодження кабелю зв`язку вході ремонтних робіт відповідно до наряду.

08 липня 2019р. позивач звернувся до третьої особи- ПАТ «Укртелеком» із запитом щодо видачі дозвільних документів відповідачу або його структурним підрозділам на проведення земляних робіт 12.07.2018р.

05 серпня 2019р. на адресу позивача надійшов лист від ПАТ «Укртелеком», в якому ПАТ «Укртелеком» підтвердив, що АТ «Одесаобленерго» або Північний РЕМ не отримував дозвіл для виконання робіт 12.07.2018р. та представник ПАТ «Укртелеком» для визначення точного місцезнаходження підземних кабелів та інших лінійно-кабельних споруд до початку робіт не викликався. Крім того, АТ «Укртранснафта» не давала дозволу відповідачу на проведення 12 липня 2018р. земляних робіт в межах охоронної зони лінії зв`язку.

Так, п.2 Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1996р. №135, встановлено, що для підземних кабельних і повітряних ліній електрозв`язку - це смуга землі, обмежена паралельними лініями, віддаленими від траси підземних кабелів або від крайніх проводів повітряних ліній на відстані 2 метрів з кожного боку.

Крім того, п.4 Умов проведення робіт у межах охоронних зон кабельних і повітряних ліній електрозв`язку, що є додатком до Правил охорони ліній електрозв`язку, визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни, які виконують роботи в охоронній зоні підземних кабельних ліній електрозв`язку, зобов`язані до початку робіт викликати представника оператора телекомунікацій, для визначення точного місцезнаходження підземних кабелів та інших споруд кабельних ліній (підземних регенераційних або підсилювальних пунктів, колодязів кабельної каналізації, контурів заземлення та ін.), глибини їх залягання і розташування стосовно споруджуваного об`єкта.

При цьому, відповідно п.19 Правил охорони ліній електрозв`язку - підприємства, установи, організації та громадяни, які проводять земляні роботи, у разі виявлення підземних кабелів, що не зазначені у технічній документації на ведення робіт, зобов`язані негайно припинити роботу поблизу виявлених кабелів, вжити заходів для їх збереження і сповістити про це найближчого оператора телекомунікацій.

Таким чином, всупереч вимогам Правил охорони ліній електрозв`язку відповідач проводив земляні роботи в межах охоронної зони кабелю зв`язку позивача без погодження з ним та без участі представника оператора телекомунікацій. Крім того, пошкодивши кабель зв`язку, відповідач не вжив заходів передбачених п. 19 Правил охорони ліній електрозв`язку.

Після здійснення працівниками відповідача пошкодження кабелю зв`язку, позивачем 12.07.2018р. самостійно було проведено роботи з ліквідації пошкодження кабелю зв`язку. Так, позивач на ліквідацію пошкодження на ВОЛЗ діл. «ВЗ «Одеса»-ВЗ ПЗД «Одеса», в межах охоронної зони кабелю зв`язку виявлених 12.07.2018р. та ліквідованих 12.07.2018р., поніс наступні витрати: матеріальні витрати у розмірі 7 934,36 грн., на оплату праці в розмірі 6 238,14 грн., ЄСВ у розмірі 1 372,38 грн., відрядження в розмірі 480,00 грн., витрати на залучену автотранспортну, автотракторну та спеціальну техніку в розмірі 1 040,57грн., що разом становить 17 065,39 грн.

Позивач зазначає, що інших будівельних, земляних, ремонтних або інших робіт на ділянці ВОЛЗ діл. «ВЗ «Одеса»- ВЗ ПЗД «Одеса», зокрема, поблизу другого Солонцюватого провулка міста Одеси, 12.07.2018р. не проводилося.

Таким чином, на думку позивача, є очевидним наявність причинно-наслідкового зв`язку між проведеними земляними роботами без дозвільних документів працівниками відповідача, які спричинили пошкодження кабелю зв`язку позивача та тими збитками позивача, що були понесені позивачем на ліквідацію вказаного пошкодження в розмірі 17 065,39 грн.

Позивач посилається на положення ст. 22 ЦК України, якими встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідач - АТ «Одесаобленерго», заперечує проти позовних вимог оскільки позивачем не було доведено наявність усіх складових господарського правопорушення, що виключає можливість задоволення позову та стягнення збитків з АТ «Одесаобленерго».

Зокрема, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами протиправність поведінки відповідача. Складені позивачем Акт комісії філії «ПМН» з розслідування виробничої неполадки № 17-18/ВЗ від 19.07.2018р. та Акт розслідування №15 від 17.07.2018р. не є належними та допустимими доказами протиправності поведінки відповідача, оскільки складені в односторонньому порядку представниками позивача, за відсутності представників відповідача.

Позивачем також не було доведено реальність збитків, оскільки докази донесення позивачем будь-яких витрат на відновлення майна, в матеріалах справи відсутні. Надані позивачем довідки та розрахунки витрат носять лише довідковий характер та не є первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки не підтверджують проведення господарських операцій та не відповідають приписам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. Таким чином, надані позивачем довідки та розрахунки витрат не є належними та допустимими доказами реальності завданих позивачу збитків.

Відповідач зазначає, що в порушення приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України, позивачем також не було доведено належними та допустимими доказами наявність вини відповідача в пошкодженні кабелю зв`язку, а також причинний зв`язок між поведінкою відповідача та збитками.

Акціонерне товариство «Одесаобленерго» звернуло увагу суду на те, що відповідач позбавлений можливості довести відсутність своєї вини, оскільки вина - це психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності. Однак, оскільки позивачем не було доведено наявність протиправної поведінки відповідача та факт завдання позивачу збитків, то відповідно відсутність вини вважається доведеною.

Все вищенаведене, на думку відповідача, свідчить про те, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача складу господарського правопорушення, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків відсутні.

Позивач з наведеною відповідачем у відзиві на позовну заяву правовою позицією не погоджується з огляду на те, що вказані в позовній заяві земляні роботи проводилися посадовими особами відповідача без отримання дозвільних документів, всупереч Правил охорони ліній електрозв`язку.

Крім того, позивач у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив, що 18.02.2019р. листом №92-04-00/333 позивачем було направлено претензію, що була отримана відповідачем 23.02.2019р., яка залишись без відповіді з боку відповідача.

07 травня 2019р. листом №92-04-00/733 позивач повторно направив відповідачу претензію, яку відповідач отримав 1.05.2019р., яка також залишилась незадоволеною з боку відповідача.

Щодо тверджень відповідача про недоведеність розміру витрат, понесених позивачем для ліквідації аварії, позивач зазначає, що АТ «Укртранснафта» на ліквідацію пошкодження на ВОЛЗ діл. «ВЗ «Одеса»- ВЗ ПЗД «Одеса», в межах охоронної зони кабелю зв`язку виявлених 12.07.2018р. та ліквідованих 12.07.2018р., понесло наступні витрати: матеріальні витрати у розмірі 7 934,36 грн., на оплату праці в розмірі 6 238,14 грн., ЄСВ у розмірі 1 372,38 грн., відрядження в розмірі 480,00 грн., витрати на залучену автотранспортну, автотракторну та спеціальну техніку в розмірі 1 040,57 грн., що разом становить 17 065,39 грн.

Вказані витрати є витратами, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до принципів бухгалтерського обліку вказані витрати обліковуються на рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності». Рахунок 94 «Інші витрати операційної діяльності» має субрахунок - 947 «Нестачі і втрати від псування цінностей».

При цьому, на субрахунку 947 «Нестачі і втрати від псування цінностей» ведеться облік нестач грошових коштів та інших цінностей і втрат від псування цінностей, що виявлені в процесі заготовлення, переробки, збереження, та реалізації, якщо на час установлення нестачі винуватця не встановлено. Одночасно із списанням цінностей, винних у нестачі яких не встановлено, на витрати, балансова вартість списаного активу зараховується на позабалансовий рахунок 07 «Списані активи».

Щомісячне списання інших витрат операційної діяльності на результати від основної діяльності здійснюється на підставі розрахунку (довідки), оформленої працівником бухгалтерії.

На підтвердження розміру понесених витрат позивач надав бухгалтерські довідки, які свідчать про облік понесених витрат позивачем, акти на списання матеріалів, акти на списання ПММ, інвентаризаційні описи майна, копії звітів про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт; копії розрахункових листків за липень 2018р.; оборотно-сальдові відомості, копії табелів обліку робочого часу залучених до ліквідації пошкоджень працівників; копія звіту про фінансові результати за 2018 рік.

Відповідач в запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву зазначає, що надані позивачем довідки та розрахунки витрат позивача носять лише довідковий характер та не є первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки не підтверджують проведення господарських операцій та не відповідають приписам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р.

Таким чином, на думку відповідача, надані позивачем довідки та розрахунки витрат не є належними та допустимими доказами реальності завданих позивачу збитків.

Крім того, відповідач в поясненнях щодо наданих позивачем доказів зазначив, що подані позивачем письмові та електронні докази не відповідають вимогам діючого законодавства.

Відповідач зазначає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

На підставі вищенаведеного відповідач заперечує проти позовних вимог.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, перш слід з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку спірні правовідносин виникли з позадоговірної шкоди, а тому застосуванню підлягають приписи глави 82 Цивільного кодексу України.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що на балансі позивача - АТ «Укртранснафта» перебуває кабель зв`язку ОКЛБг-3-ДА12-6х4Е-0,36ФЗ,5/0,2Н19-12/0, який входить до складу Лінії зв`язку кабельної ВЗ НПС Августівка - ВЗ Одеса. Вказана лінія волоконно-оптичного зв`язку з`єднує особливо важливі об`єкти АТ «Укртранснафта», зокрема Нафтоперекачувальну станцію «Августівка», пункт здачі нафти «Одеса» та територіальний офіс позивача, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. От. Головатого, 16.

12 липня 2019р. об 11.30 год працівником АТ «Укртранснафта» було виявлено відсутність зв`язку по каналу зв`язку «ПЗД «Одеса» - Одеса ПМН». Внаслідок вжитих заходів по пошуку місця та причини відсутності зв`язку о 12.15 год поблизу другого Солонцюватого провулка міста Одеси працівниками позивача було виявлено пошкодження кабелю зв`язку ОКЛБг-3-ДА12-6х4Е-0,36ФЗ,5/0,2Н19-12/0 лінії волоконно-оптичного зв`язку АТ «Укртранснафта» буровою установкою на базі ГАЗ-66 при проведенні робітниками «Північного РЕМ» ПАТ «Одесаобленерго» планової реконструкції ПЛ 0,4 кВ Ш 820 ewe. 4 (Старший бригади: майстер дільниці «Північного РЕМ» Стеценко Я.Л.) при спробі викопати вертикальне буріння для установки опорного стовпа біля буд.129 по вул. Чорноморського Козацтва в місті Одеса.

За фактом пошкодження каналу зв`язку позивач звернувся до Хаджибеївського відділення поліції Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження №0001612 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч1. ст. 194 Кримінального кодексу України.

В ході досудового слідства посадовими особами Хаджибеївського відділення поліції Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було встановлено, що пошкодження було здійснено під час проведення робіт під керівництвом ОСОБА_1 співробітника відповідача та з використанням бурового автомобілю ГАЗ-66 держ. № НОМЕР_1 . Зокрема, в поясненнях слідчому головним інженером Північного РЕМ Акціонерного товариства «Одесаобленерго» Підвишецьким О.В. було підтверджено факт пошкодження кабелю зв`язку.

Відповідно до матеріалів справи постановою про закриття кримінального провадження від 18.12.2018р. закрито кримінальне провадження №0001612 у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

08 липня 2019р. позивач звернувся до ПАТ «Укртелеком» із запитом щодо видачі дозвільних документів відповідачу або його структурним підрозділам на проведення земляних робіт 12.07.2018р.

05 серпня 2019р. на адресу позивача надійшов лист від ПАТ «Укртелеком», в якому ПАТ «Укртелеком» підтвердив, що АТ «Одесаобленерго» або Північний РЕМ не отримував дозвіл для виконання робіт 12 липня 2018р. та представник ПАТ «Укртелеком» для визначення точного місцезнаходження підземних кабелів та інших лінійно-кабельних споруд до початку робіт не викликався. Крім того, АТ «Укртранснафта» не давала дозволу відповідачу на проведення 12 липня 2018р. земляних робіт в межах охоронної зони лінії зв`язку.

Відповідно до Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1996р. №135 ці Правила визначають порядок забезпечення охорони споруд кабельних, радіорелейних і повітряних ліній електрозв`язку операторів телекомунікацій всіх форм власності, що експлуатуються, перебувають на стадії прийняття в експлуатацію, будуються або проектуються.

Так, пунктом 2 Правил охорони ліній електрозв`язку, встановлено, що для підземних кабельних і повітряних ліній електрозв`язку - це смуга землі, обмежена паралельними лініями, віддаленими від траси підземних кабелів або від крайніх проводів повітряних ліній на відстані 2 метрів з кожного боку.

Згідно п.6 Правил охорони ліній електрозв`язку у межах охоронних зон ліній електрозв`язку і навколо випромінюючих споруд електрозв`язку без письмової згоди операторів телекомунікацій, а також без присутності їх представника забороняється: виконувати різного виду будівельні, монтажні, вибухові і земляні роботи, а також розрівнювати грунт за допомогою бульдозера, екскаватора, скрепера, грейдера та іншої землерийної техніки; проводити сільськогосподарські земляні роботи на глибині більш як 0,3 метра; проводити геологознімальні, розвідувальні, геодезичні та інші роботи, пов`язані з бурінням свердловин, розробкою шурфів і взяттям проб грунту; саджати дерева, розташовувати польові стани (табори), утримувати худобу, складати матеріали, корми, добрива, розпалювати вогнища, влаштовувати стрільбища; облаштовувати проїзди та стоянки автотранспорту, тракторів та інших механізмів; провозити великогабаритні вантажі під проводами ліній електрозв`язку; розміщувати причали для стоянки суден, барж та плавучих кранів, проводити вантажно-розвантажувальні, днопоглиблювальні і землечерпальні роботи, опускати якорі, проходити з випущеними якорями, ланцюгами, лотами, волоками і тралами, виділяти рибопромислові ділянки, добувати рибу або інших водяних тварин та рослин придонними знаряддями вилову, влаштовувати водопої, колоти та заготовляти лід.

Згідно п.8 Правил охорони ліній електрозв`язку роботи в охоронних зонах виконуються відповідно до Умов проведення робіт у межах охоронних зон кабельних і повітряних ліній електрозв`язку згідно з додатком до цих Правил.

Відповідно до п.4 Умов проведення робіт у межах охоронних зон кабельних і повітряних ліній електрозв`язку, що є додатком до Правил охорони ліній електрозв`язку, визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни, які виконують роботи в охоронній зоні підземних кабельних ліній електрозв`язку, зобов`язані до початку робіт викликати представника оператора телекомунікацій, для визначення точного місцезнаходження підземних кабелів та інших споруд кабельних ліній (підземних регенераційних або підсилювальних пунктів, колодязів кабельної каналізації, контурів заземлення та ін.), глибини їх залягання і розташування стосовно споруджуваного об`єкта.

Відповідно п.19 Правил охорони ліній електрозв`язку - підприємства, установи, організації та громадяни, які проводять земляні роботи, у разі виявлення підземних кабелів, що не зазначені у технічній документації на ведення робіт, зобов`язані негайно припинити роботу поблизу виявлених кабелів, вжити заходів для їх збереження і сповістити про це найближчого оператора телекомунікацій.

Відповідно до матеріалів справи відповідачем на підтвердження дотримання вимог Правил охорони ліній електрозв`язку щодо наявності погодження з позивачем та присутності представника третьої особи при здійсненні земляних робіт в межах охоронної зони кабелю зв`язку позивача жодних доказів не надано. Відповідач також не надав документів на підтвердження звернення до позивача та третьої особи щодо надання погодження та дозволу, таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не були дотримані вимоги Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1996 р. №135 під час здійснення вищенаведених земляних робіт, що свідчить про протиправність таких дій.

Після здійснення працівниками відповідача пошкодження кабелю зв`язку, позивачем 12.07.2018р. самостійно було проведено роботи з ліквідації пошкодження кабелю зв`язку. Так, відповідно до бухгалтерської довідки №682 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №971 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №675 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №921 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №920 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №683 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №671 від 31.07.2018р., бухгалтерської довідки №672 від 31.07.2018р., бухгалтерської довідки №673 від 31.07.2018р., бухгалтерської довідки №679 від 12.07.2018р., бухгалтерської довідки №612 від 12.07.2018р., акту на списання матеріалів №60 від 30.07.2018р., акту про витрати та списання ПММ по ЦТТ і СТ №07 від 31.07.2018р., акту про витрати ПММ та експлуатації ТЗ по МНТ «Південний» від 31.07.2018р., акту №1 від 12.07.2018р., оборотно-сальдових відомостей по рахунку №131 за липень 2018р., табелів обліку використання робочого часу від 30.07.2018р., звіту про використання коштів, виданих на відрядження під звіт №4046 від 12.07.2018р., звіту про використання коштів, виданих на відрядження під звіт №4045 від 12.07.2018р., звіту про використання коштів, виданих на відрядження під звіт №4043 від 12.07.2018р., звіту про використання коштів, виданих на відрядження під звіт №4044 від 12.07.2018р., позивач на ліквідацію пошкодження на ВОЛЗ діл. «ВЗ «Одеса»-ВЗ ПЗД «Одеса», в межах охоронної зони кабелю зв`язку виявлених 12.07.2018р. та ліквідованих 12.07.2018р., поніс витрати у розмірі 17 065,39грн., а саме: матеріальні витрати у розмірі 7 934,36 грн., на оплату праці в розмірі 6 238,14 грн., ЄСВ у розмірі 1 372,38 грн., відрядження в розмірі 480,00 грн., витрати на залучену автотранспортну, автотракторну та спеціальну техніку в розмірі 1 040,57грн.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів що будь-яких інших будівельних, земляних, ремонтних або інших робіт на ділянці ВОЛЗ діл. «ВЗ «Одеса»- ВЗ ПЗД «Одеса», зокрема, поблизу другого Солонцюватого провулка міста Одеси, 12.07.2018р. не проводилося.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що у діях посадових осіб АТ «Одесаобленерго», які полягають у викопуванні вертикального буріння для установки опорного стовпа біля будинку 129 по вул. Чорноморського Козацтва буровою установкою на базі ГАЗ-66 при проведенні планової реконструкції ПЛ 0,4 кВ Ш 820 ewe. 4 наявні усі елементів складу господарського правопорушення, як наслідок, позовні вимоги АТ «Укртранснафта» підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів, яке надійшло до суду 13.01.2020р., суд зазначає, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (ч.ч.1, 2, 3 ст.81 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.1 ст.113, ч.ч.1, 2 ст.114 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.2, 3, 6 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи та те, що позивачем позов подано до суду 19.09.2019р., а клопотання про витребування доказів - 13.01.2020р., має місце пропуск позивачем строку на подання такого клопотання. Хоча, в клопотання про витребування доказів позивач обґрунтовує причини пропуску строку та просить суд його поновити, суд вважає що підстава неподання відповідачем до відзиву на позовну заяву та запереченнях витребовуваних доказів не є достатньою для поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів в межах розгляду справи по суті. Крім того, відсутністю правової підстави здійснення земляних робіт - наряду, дозволів, звернень, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів суду підстав для поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів, у зв`язку з чим клопотання про витребування доказів було залишено без задоволення протокольною ухвалою від 14.01.2020р.

Суд відхиляє також твердження відповідача про порушення позивачем вимог законодавства щодо посвідчення копій документів, що були надані позивачем до матеріалів справи, адже вказані докази не викликають у суду сумнівів та не впливають на висновок суду щодо позовних вимог.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Витрати по сплаті судового збору в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 20, 73, 74, 76, 86, 129, 130, 165, 231, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Укртранснафта» до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення 17 065,39 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд.28 «Б», ) на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Московська, буд.32/2, ) збитки у розмірі 17 065,39грн. /сімнадцять тисяч шістдесят п`ять гривень тридцять дев`ять копійок/ та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921грн. /одна тисяча дев`ятсот двадцять гривня/

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 24 лютого 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут