ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
26.02.2020р. Справа №905/2204/19
про визнання припиненим договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013р.
у справі за позовом: Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ
до відповідача 1: Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ
до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Покровськ
до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго», м.Покровськ
про стягнення 26378424,64 доларів США та 54587612,98 грн
Позивач, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача 1, Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ, відповідача 2, Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Покровськ про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №151113К4 від 11.06.2013р. та договором поруки №151113Р10 від 16.07.2013р. в розмірі 26378424,64 доларів США та 54587612,98 грн.
Виходячи зі змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку, заявлені до стягнення суми складаються з наступного:
- заборгованості за основним боргом 19141829 доларів США,
- процентів за користування кредитом 6527401,85 доларів США,
- комісії за управління кредитом 50658554,13 грн,
- 3% річних 709193,79 доларів США та 1423322,59 грн,
- втрат від інфляції 2505736,26 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем 1 кредитного договору №151113К4 від 11.06.2013р., внаслідок чого у Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» утворилась заборгованість за кредитом, відсотками та комісією, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних. Водночас, з огляду на те, що в забезпечення спірного кредитного договору, між банком, позичальником та відповідачем 2 було укладено договір поруки №151113Р10 від 16.07.2013р., Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з вимогами про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя.
Ухвалою суду від 09.12.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/2204/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
21.02.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» звернулось до господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання припиненим договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013р.
Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її заявнику з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Згідно з ч.4 ст.180 цього кодексу зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
Тобто, зустрічний позов має бути оформлений та поданий згідно із загальними правилами подання позовів.
В силу норм ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду у письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи (позивача) на уповноваження певної особи на представництво та відображення цієї волі у проставленому на позовній заяві представником власноручного підпису. Зазначене дає змогу суду виключити будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого волевиявлення на звернення до суду з позовом.
Як встановлено, зустрічний позов підписаний представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» Єгоровою Оленою Юріївною, на підтвердження повноважень якої надано довіреність №б/н від 03.02.2020р., що підписана директором заявника Ю.В.Колібабчук.
За приписами ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України).
За визначенням, наведеним у ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.ч.1, 3 вказаної статті).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 та ч.ч.1, 4, 5 ст.131-2 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка, зокрема, здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Як визначено у підпункті 11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» набрав чинності 30.09.2016р.
Отже, представництво у судах першої інстанції з 01.01.2019р. здійснюється виключно адвокатами. З урахуванням приписів ч.2 ст.58 Господарського процесуального кодексу України виключення з загального правила становлять провадження у малозначних справах.
Як зазначалось, ухвалою суду від 09.12.2019р. справу №905/2204/19 було вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, що виключає можливість, в тому числі, звернення до суду із зустрічним позовом представника особи, що не має адвокатського посвідчення.
Водночас, варто зазначити, що п.11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Констиуції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.
За загальним правилом, підтримуваним у теорії права, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.
Разом з тим, змінами, внесеними до Господарського процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18.12.2019р. №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені та визначено вичерпний перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності).
При цьому, зі змісту представленого до матеріалів зустрічного позову копії довіреності б/н від 03.02.2020р. вбачається, що повноваження з представництва Товариством з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» надано ОСОБА_1 . Проте, сама по собі довіреність не є доказом, який підтверджує повноваження Єгорової О.Ю. як адвоката, а також не свідчить, що у відносинах з довірителем Єгорова О.Ю., як представник за довіреністю, виступає в статусі адвоката.
Отже, до матеріалів зустрічного позову не додано належних доказів стосовно того, що ОСОБА_1 уповноважена за довіреністю представляти інтереси заявника зустрічного позову як адвокат.
Крім того, матеріали вказаної заяви взагалі не містять доказів наявності у Єгорової О.Ю. статусу адвоката: копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та/або посвідчення адвоката України, витягу є Єдиного реєстру адвокатів України з відомостями про здійснення Єгоровою О.Ю. адвокатської діяльності.
Будь-яких інших документів (статуту, положення, трудового договору (контракту), посадової інструкції), що надавали б Єгоровій ОСОБА_2 Ю. право діяти в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» в межах самопредставництва юридичної особи, до зустрічного позову також не додано.
Надана суду довіреність, за відсутності інших передбачених ч.4 ст.56 Господарського процесуального кодексу України доказів (статуту, положення, трудового договору, контракту), не може належним чином підтверджувати, що відповідна особа є уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго», яка діє від його імені.
Таким чином, заявником зустрічного позову не надано доказів належного уповноваження ОСОБА_1 на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.
За змістом п.1 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що розглядувана зустрічна позовна заява підлягає поверненню заявнику.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.162, п.1 ч.5, ч.7 ст.174, ст.180, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повернути заявнику зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго», м.Покровськ до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м.Київ про визнання припиненим договору поруки №151113Р9 від 16.07.2013р. та додані до неї документи.
Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго», що повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку.
Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Додаток (тільки заявнику): зустрічна позовна заява без номеру та без дати з додатками.
Суддя Ю.О.Паляниця