ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Справа № 915/2233/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720)

до відповідача: Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» (55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 35964656) в особі голови комісії з припинення Бикової А.А.

про: зобов`язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

Суть спору:

15.10.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 14/7-2831В від 09.10.2019 про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 31327223,44 грн до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги були заявлені на підставі: вимоги № 14/7-2502В від 30.08.2019 з доказами направлення на адресу відповідача; рішень Господарського суду Миколаївської області про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача (12 шт.); договорів постачання / купівлі-продажу природного газу (договору купівлі-продажу природного газу № 1047/14-БО-22 від 21.11.2013; договору купівлі-продажу природного газу № 12/1027-БО-22 від 28.09.2012; договору купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012; договору про відступлення права вимоги № 14/5923/12 від 22.10.2012 за договором постачання природного газу підприємствам теплоенергетики № ТБ/2011-ПГ-101-1 від 13.10.2011; договору про відступлення права вимоги № 14/5926/12 від 22.10.2012 за договором постачання природного газу підприємствам теплоенергетики № ТБ/2012-ПГ-101-1 від 27.01.2012; договору купівлі-продажу природного газу № 2319/14-КП-22 від 28.01.2014; договору купівлі-продажу природного газу № 2236/15-ТЕ-22 від 17.12.2014; договору купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014; договору постачання природного газу № 3051/16-ТЕ-22 від 21.12.2015; договору постачання природного газу № 5005/1617-ТЕ-22 від 23.08.2016; договору № ТН/2012-ПГ-101-1 від 27.01.2012; договору № 2238/15-КП-22 від 17.12.2014); застосування норм статей 11, 15, 16, 104, 105, 111, 112, 212, 251, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 627 Цивільного кодексу України; статей 20, 55, 179, 230 Господарського кодексу України та мотивовані ухиленням ліквідаційної комісії від розгляду заявлених кредиторських вимог.

За такими вимогами ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2019 було відкрито провадження у справі № 915/2124/19.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2019 у справі № 915/2124/19 за результатами проведення першого підготовчого засідання було роз`єднано позовні вимоги, шляхом виділення в самостійні провадження позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» по кожному договору окремо, у тому числі позовні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 в сумі 7280338,18 грн до проміжного ліквідаційного балансу виділено в самостійне провадження.

07.11.2019 Відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області, на підставі зазначеної ухвали від 05.11.2019, зареєстровано виділення у самостійне провадження позовної вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 в сумі 7280338,18 грн до проміжного ліквідаційного балансу, як справи № 915/2233/19.

Ухвалою суду від 11.11.2019 справу № 915/2233/19 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 в сумі 7280338,18 грн до проміжного ліквідаційного балансу, прийнято до провадження судді Смородінової О.Г.; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 10 грудня 2019 року о 15:10; запропоновано відповідачу у 15-денний строк від дня отримання даної ухвали надати суду відзив щодо позовних вимог за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на підставі вимоги № 14/7-2502В від 30.08.2019 з доказами направлення на адресу відповідача; договору купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 з додатковими угодами до нього; актів приймання-передачі природного газу (6 шт.); рішень Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 та від 16.07.2018 у справі № 915/428/18; довідок сальдо та операції по підприємству «Тепло КП ПМР»; застосування норм статей 11, 15, 16, 104, 105, 111, 112, 212, 251, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 627 Цивільного кодексу України; статей 20, 55, 179, 230 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що відповідач ухиляється від розгляду кредиторських вимог Компанії, що викладені у вимозі від 30.08.2019 № 14/7-2502В, чим порушує законні права та інтереси позивача.

02.12.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення № 14/7-1189-19 від 29.11.2019 щодо періоду нарахування 3 % річних та інфляційних витрат за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012.

09.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 103 від 05.12.2019, в якому заявник повідомляє суд, що вимога про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 7280338,18 грн за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 до проміжного ліквідаційного балансу визнана ліквідаційною комісією Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» частково, а саме в розмірі 6 895 575,69 грн (сума стягнута з відповідача на користь позивача рішеннями Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 та від 16.07.2018 у справі № 915/428/18). Решта нарахованих санкцій (384762,49 грн) за період, який не охоплено рішеннями суду, а саме: 3% річних 106 538,61 грн та інфляційні втрати 278 223,88 грн ліквідаційною комісією не визнані через відсутність рішення суду про їх стягнення з КП «Тепло».

З урахуванням наведеного відповідач просив суд: вимоги позивача задовольнити частково, а саме в розмірі 6 895 575,69 грн; розглядати справу у відсутності представника КП «Тепло»; копію рішення надіслати КП «Тепло» за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 10.12.2019 за клопотанням позивача було продовжено строк підготовчого провадження у справі № 915/2233/19 на 15 днів та відкладено підготовче засідання на 21 січня 2020 року о 10:00.

17.01.2020 на офіційну електронну адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі № 14/7-333-20 від 17.01.2020 щодо нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012. Про намір подання відповідних пояснень представник позивача заявляв в судовому засіданні 10.12.2019 та вказаний намір було прийнято судом.

Суд відмічає, що вказані письмові пояснення по справі № 14/7-333-20 від 17.01.2020 додатково надійшло до суду засобами поштового зв`язку 23.01.2020.

20.01.2020 на офіційну електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 20.01.2020 (вх. № ЕП: 680/20) про розгляд справи без участі представника, мотивоване обмеженою кількістю представників позивача, які представляють його інтереси та беруть участь в судових засіданнях поза межами міста Києва.

Суд відмічає, що вказане клопотання б/н від 20.01.2020 додатково надійшло до суду засобами поштового зв`язку 22.01.2020.

Ухвалою суду від 21.01.2020 було закрито підготовче провадження у справі № 915/2233/19, з призначенням її до судового розгляду по суті на 18 лютого 2020 року о 09:55.

17.02.2020 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 14.02.2020 (вх. № 2072/20) про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача, за текстом якого заявник повідомив суд, що позивач має значну кількість судових проваджень у господарських судах у майже всіх областях України, призначених на 18.02.2020; фактично позивач розташований в м. Києві та не має регіональних відокремлених підрозділів, зокрема у місті Миколаїв; позивач має обмежену кількість працівників, які представляють його інтереси та беруть участь у судових засіданнях поза межами м. Києва. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розглянути справу № 915/2233/19 без участі його представника та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання 18.02.2020 сторони своїх повноважних представників не направили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать відмітки про отримання позивачем (27.01.2020) та відповідачем (24.01.2020) копій ухвали Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2020 у справі № 915/2233/19 на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 620, 611.

При цьому, як було зазначено вище, позивач та відповідач просили суд розглянути справу без участі їх представників.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відповідні прохання сторін, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 18.02.2020 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши у попередніх судових засіданнях представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Предметом даного позову є немайнова вимога позивача про зобов`язання відповідача в особі голови комісії з припинення включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, а також наявність підстав для включення відповідної заборгованості до проміжного ліквідаційного балансу відповідача.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- вимога № 14/7-2502В від 30.08.2019 з доказами направлення на адресу відповідача;

- договір купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 з додатковими угодами до нього;

- акти приймання-передачі природного газу (6 шт.);

- рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 та від 16.07.2018 у справі № 915/428/18;

- довідка сальдо по підприємству «Тепло КП ПМР»;

- довідка операції по підприємству «Тепло КП ПМР».

Відповідач жодних доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи свідчать, що 28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Тепло» був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач, як продавець, зобов`язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а відповідач, як покупець, зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Суд відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було змінено тип Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

У зв`язку із невиконанням покупцем грошових зобов`язань за укладеним договором у Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» виникла заборгованість з оплати продавцю вартості переданого природного газу.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» та стягнуто з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 3 044 418, 48 грн., пені в розмірі 216 015,71 грн., 3% річних в розмірі 123 456,26 грн., інфляційних в розмірі 392 216,93 грн. та 72 349,20 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Вказаним рішенням, зокрема, було встановлено таке:

« 28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Тепло» було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/2427-БО-22 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору). Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п.1.2 Договору).

На виконання вимог Договору позивач протягом січня - квітня 2013 року та жовтня - грудня 2013 року поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 8345060,92 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу.

Розмір заборгованості відповідача за поставлений природний газ по Договору становить 3 044 418,48 грн».

Також, вказаним рішенням було встановлено обґрунтованість нарахування позивачем відповідачеві:

1) пені у розмірі 432 031,42 грн з визначенням відповідного періоду.

2) 3% річних у загальному розмірі 123456,26 грн, нарахованих по: зобов`язанню січня 2013 року за період з 14.02.2013 по 07.04.2013; зобов`язанню лютого 2013 року за період з 14.03.2013 по 25.12.2013; зобов`язанню березня 2013 року за період з 14.04.2013 по 21.04.2014; зобов`язанню квітня 2013 року за період з 14.05.2013 по 05.08.2014; зобов`язанню жовтня 2013 року за період з 14.11.2013 по 05.08.2014; зобов`язанню листопада 2013 року за період з 14.12.2013 по 05.08.2014; зобов`язанню грудня 2013 року за період з 14.01.2014 по 05.08.2014.

3) інфляційних витрат на загальну суму 392216,93 грн, нарахованих: за зобов`язаннями лютого 2013 року з березня 2013 року по грудень 2013 року; за зобов`язаннями березня 2013 року з квітня 2013 року по грудень 2013 року, в січні 2014 року, з лютого 2014 року по квітень 2014 року; за зобов`язаннями квітня 2013 року з травня 2013 року по квітень 2014 року, з травня 2014 року по червень 2014 року; за зобов`язаннями жовтня 2013 року з листопада 2013 року по червень 2014 року; за зобов`язаннями листопада 2013 року з грудня 2013 року по червень 2014 року; за зобов`язаннями грудня 2013 року з січня 2014 року по червень 2014 року.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 набрало законної сили 17.02.2015 та було залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2015.

Крім того, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2018 у справі № 915/428/18 було задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» та стягнуто з відповідача на користь позивача 179962,72 грн 3% річних, 3222024,99 грн інфляційних втрат та 51027,87 грн судового збору; в решті вимог відмовлено.

Вказаним рішенням було встановлено, зокрема, таке:

« 28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Тепло» було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22.

Судом встановлено, що в справі № 915/1887/14 предметом спору була, зокрема, вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих до 05.08.2014.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 06.08.2014 року по 01.04.2018 року».

Також, вказаним рішенням було встановлено обґрунтованість нарахування позивачем відповідачеві:

1) інфляційних втрат в розмірі 3222024,99 грн. Розрахунок індексу інфляції здійснено судом за період прострочення вказаний позивачем.

2) 3% річних у загальній сумі 179962,72 грн, нарахованих: зобов`язаннями квітня 2013 року за період з 06.08.2014 по 01.04.2018; за зобов`язаннями жовтня 2013 року за період з 06.08.2014 по 01.04.2018; за зобов`язаннями листопада 2013 року за період з 06.08.2013 по 01.04.2018; за зобов`язаннями грудня 2013 року за період з 06.08.2014 по 01.04.2018.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2018 у справі № 915/428/18 набрало законної сили 08.08.2018 та не оскаржувалося учасниками справи в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з абз. 1, 3 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від у 03.07.2018 у справі № 917/1345/17: преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом; преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/28079/14 зазначено, що не встановлено залежності звільнення від доказування обставин справи від підстав і предмета позову у справах, подібності правовідносин тощо.

Таким чином, оскільки факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 у сумі 3848456,58 грн (основної заборгованості в розмірі 3044418,48 грн, пені в розмірі 216015,71 грн, 3% річних в розмірі 123456,26 грн, інфляційних в розмірі 392216,93 грн та 72 349,20 грн судового збору) встановлено рішенням суду від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14, а заборгованість у розмірі 3453015,58 грн (179962,72 грн 3% річних, 3222024,99 грн інфляційних втрат та 51027,87 грн судового збору) встановлено рішенням суду від 16.07.2018 у справі № 915/428/18, то вказані обставини не потребують доказування при розгляді даної справи.

З урахуванням здійснення відповідачем часткового погашення заборгованості за вказаним договором у період після звернення позивача до суду з позовом у справі № 915/1887/14, що вбачається з довідок сальдо та операції по підприємству «Тепло КП ПМР» за період з 01.10.2011 по 30.06.2019 (в розрізі договорів) розмір основної заборгованості Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» перед Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» становить 2667118,83 грн.

Крім того, суд відмічає, що у зв`язку із прострочення сплати основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 позивачем додатково нараховано відповідачу:

1. 3 % річних у загальній сумі 106538,61 грн: за зобов`язаннями квітня 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 1235,02 грн; за зобов`язаннями жовтня 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 16788,81 грн; за зобов`язаннями листопада 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 26004,09 грн; за зобов`язаннями грудня 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 62510,69 грн.

2. Інфляційні втрати у загальній сумі 278223,88 грн: за зобов`язаннями квітня 2013 року за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 на суму 3225,22 грн; за зобов`язаннями жовтня 2013 року за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 на суму 43843,72 грн; за зобов`язаннями листопада 2013 року за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 на суму 67909,26 грн; за зобов`язаннями грудня 2013 року за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 на суму 163245,68 грн;

Щодо визначених позивачем сум інфляційних втрат в розмірі 278223,88 грн та 3% річних у розмірі 106538,61 грн суд зазначає таке.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 встановлено обґрунтованість здійснення позивачем відповідних нарахувань за період, обмежений кінцевою датою 05.08.2014 (щодо відсотків річних) та червень 2014 року (щодо інфляційних втрат).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2018 у справі № 915/428/18 встановлено, що предметом спору у даній справі є вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 06.08.2014 року по 01.04.2018 року та встановлено обґрунтованість здійснення позивачем відповідних нарахувань за період, обмежений кінцевою датою 01.04.2018 (щодо відсотків річних) та за період прострочення вказаний позивачем (щодо інфляційних втрат).

У даній господарській справі позивачем було фактично донараховано інфляційні втрати та відсотки річні за зобов`язаннями квітня, жовтня, листопада та грудня 2013 року з урахуванням кінцевої дати здійснення розрахунку 31.07.2019.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки та встановлено, що позивачем суму 3% річних у розмірі 106538,61 грн зазначено вірно.

Водночас, при здійсненні донарахування інфляційних втрат позивачем допущено помилки, при визначенні періоду здійснення такого нарахування.

Так, як уже було наведено вище, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2018 у справі № 915/428/18 встановлено, що предметом спору у даній справі є вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 06.08.2014 року по 01.04.2018 року.

Позивач же у справі № 915/2233/19 здійснив нарахування інфляційних втрат за зобов`язаннями квітня, жовтня, листопада та грудня 2013 року за період з 01.03.2018 по 31.07.2019.

З наведеного слідує, що позивачем здійснено подвійне нарахування інфляційних витрат за зобов`язаннями квітня, жовтня, листопада та грудня 2013 року за період з 01.03.2018 по 01.04.2018.

Пояснення позивача щодо помилкового зазначення в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2018 у справі № 915/428/18 про нарахування інфляційних витрат за період 06.08.2014 по 01.04.2018 відхиляються судом, у зв`язку з таким.

Вказане рішення суду набрало законної сили 08.08.2018 та не оскаржувалося учасниками справи в апеляційному порядку. Крім наведеного, відсутні дані щодо виправлення в судовому рішенні описок чи арифметичних помилок, на наявність яких посилається позивач.

Таким чином, у суду при розгляді даної справи відсутні підстави вважати про наявність помилки в рішенні суду від 16.07.2018 у справі № 915/428/18.

З урахуванням наведеного, судом здійснено перерахунок інфляційних витрат та встановлено, що обґрунтованою сумою нарахувань є 271857,97 грн, зокрема: за зобов`язаннями квітня 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 3151,43 грн; за зобов`язаннями жовтня 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 42840,55 грн; за зобов`язаннями листопада 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 66355,46 грн; за зобов`язаннями грудня 2013 року за період з 02.04.2018 по 31.07.2019 на суму 159510,53 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 становить 7273972,27 грн, з яких: 2667118,83 грн основний борг; 216015,71 грн пеня; 409957,59 грн 3% річних; 3886099,89 грн інфляційні втрати, 94780,25 грн судовий збір.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» стало відомо з відомостей, розміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що 02.07.2019 засновниками (учасниками) або уповноваженим ними органом Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» () внесено рішення про припинення юридичної особи в результаті ліквідації.

Як вбачається з отриманого на запит суду Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 16.10.2019, Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло»: відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення: 02.07.2019, в стані припинення, за рішенням засновників; відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог: 02.09.2019; дані про реєстраційні дії: внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації; 02.07.2; Завадська Валентина Григорівна; Виконавчий комітет Первомайської міської ради.

Судом встановлено, що позивач 30.08.2019 направив Комісії з припинення Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» (за адресою: 55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1) вимогу № 14/7-2502В від 30.08.2019 на суму 31327223,44 грн, в якій, з наведенням відповідного обґрунтування, зазначається, зокрема, що загальна заборгованість Боржника перед Компанією за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 становить 7280338,18 грн, з яких: 2667118,83 грн основний борг; 216015,71 грн пеня; 409957,59 грн 3% річних; 3892465,80 грн інфляційні втрати, 94780,25 грн судовий збір.

Керуючись статтями 105, 111 Цивільного кодексу України позивач просив відповідача виконати вимогу кредитора Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у відповідному розмірі шляхом перерахування грошової суми за наведеними реквізитами.

Належним чином засвідчені докази направлення вимоги № 14/7-2502В від 30.08.2019 на адресу відповідача (копія фіскального чека № від 30.08.2019, копія поштової накладної № 114 від 30.08.2019, копія опису вкладення у цінний лист від 30.08.2019) наявні в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що на дату звернення до суду з відповідним позовом відповіді за результатами розгляду вищезазначених вимог Компанії у встановлений законодавством термін (тридцять днів з моменту їх отримання) на адресу Компанії не надходило.

Вказана обставина, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від розгляду кредиторських вимог Компанії, що викладені у вимозі від 30.08.2019 № 14/7-2502В, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновків про обґрунтованість заявлених позовних вимог, виходячи з такого:

Відповідно до ст. 59 Господарського кодексу України припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

У відповідності до приписів частин ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 111 ЦК України дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Як визначається в ч. 8 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи

Зі змісту ч. 1 ст. 112 ЦК України вбачається, що разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються встановленій цією статтею черговості.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 30.08.2019 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 14/7-2502В від 30.08.2019 на суму 31327223,44 грн (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 114). За даними офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» відповідне поштове відправлення було вручене адресату 03.09.2019.

Строком заявлення вимог для кредиторів Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» визначено 02.09.2019.

Разом із тим, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 255 ЦК України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, позивачем відповідні кредиторські вимоги до Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» були заявлені в межах встановленого строку.

Суд відмічає, що докази письмового повідомлення відповідачем позивача про результати розгляду його кредиторських вимог, викладених у вимозі № 14/7-2502В від 30.08.2019, в матеріалах справи відсутні.

Разом із тим, із відзиву № 103 від 05.12.2019 вбачається, що вимога АТ «НАК «Нафтогаз України» про зобов`язання включити грошові вимоги за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 до проміжного ліквідаційного балансу КП Первомайської міської ради «Тепло» була визнана ліквідаційною комісією КП «Тепло» частково, а саме в розмірі сум стягнутих з відповідача на користь позивача рішеннями Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2015 у справі № 915/1887/14 та від 16.07.2018 у справі № 915/428/18. Решта вимог за період, який не охоплено рішенням суду, ліквідаційною комісією не визнані через відсутність рішення суду про їх стягнення з КП «Тепло».

Вказані заперечення відповідача щодо включення кредиторських вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу (у тому числі, щодо невизнання частини заявлених позивачем вимог) відхиляються судом у зв`язку з таким.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення зобов`язань визначені у статях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України (припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи, припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи).

Серед підстав припинення зобов`язання відсутня така підстава для припинення зобов`язання як перебування юридичної особи у стані припинення.

Таким чином, перебування Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в стані припинення не припинило зобов`язання, у зв`язку з чим в силу статті 107 Цивільного кодексу України позивач, як кредитор, вправі вимагати від відповідача в особі комісії з припинення як виконання зобов`язання так і включення кредиторських вимог за такими зобов`язаннями до проміжного ліквідаційного балансу.

Судом враховано mutatis mutandis правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 20.11.2018 у справі № 925/1143/17.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У даній господарській справі суд установив, що позивач належними, допустимими і достовірними доказами довів порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів товариства, як кредитора у процесі самоліквідації юридичної особи.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012 до проміжного ліквідаційного балансу підлягають частковому задоволенню в розмірі заборгованості відповідача перед позивачем за наведеним договором, яка становить 7273972,27 грн (зокрема: 2667118,83 грн основний борг; 216015,71 грн пеня; 409957,59 грн 3% річних; 3886099,89 грн інфляційні втрати, 94780,25 грн судовий збір).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви (у справі № 915/2124/19) позивачем було сплачено 1921,00 грн судового збору, відповідно до платіжного доручення № 7009359 від 08.10.2019.

Відповідно до приписів абз. 3 ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

За такого, у рішенні Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2019 у справі № 915/2124/19 було, зокрема, вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 1921,000 грн.

З урахуванням наведеного, розподіл судових витрат у даній господарській справі № 915/2233/19 не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло» (55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 35964656) в особі голови комісії з припинення Бикової А.А. включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 7273972,27 грн до проміжного ліквідаційного балансу.

В решті позовних вимог в частині зобов`язання відповідача включити грошові вимоги позивача в сумі 6365,91 грн інфляційних втрат до проміжного ліквідаційного балансу відмовити позивачу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720);

Відповідач: Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло» (55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 35964656) в особі голови комісії з припинення Бикової А.А.

Повне рішення складено та підписано судом 28.02.2020.

Суддя О.Г. Смородінова