Справа № 909/154/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.02.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В., розглянувши матеріали заяви б/н від 20.02.2020 (№ 3245/20 від 24.02.2020) про забезпечення позову, поданої Приватним сільськогосподарським підприємством "Вишнів" одночасно з позовною заявою з вимогами до Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування

в с т а н о в и в :

Приватне сільськогосподарське підприємство "Вишнів" звернулося до суду з позовом до Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення Букачівської селищної ради від 20.01.2020 № 498-8/2020 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у селі Вишнів вул. Гора, 267/33, господарський двір".

Ухвалою суду від 26.02.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено відповідний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Одночасно з подачею позовної заяви Приватним сільськогосподарським підприємством "Вишнів" подано суду заяву б/н від 20.02.2020 (№ 3245/20 від 24.02.2020), в якій останній просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу приймати рішення щодо передачі земельної ділянки комунальної власності в селі Вишнів вул. Гора, 267/33 у користування фізичним та/або юридичним до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Заяву мотивовано припущенням, що спірну земельну може бути передано в користування фізичним чи юридичним особам.

Розглянувши заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Вишнів" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст. 137 ГПК України).

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст. 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником не наведено належних обґрунтувань та не доведено в порядку приписів ст. 76-79 ГПК України, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Заявником в підтвердження факту можливості вчинення селищною радою дій спрямованих на передачу земельної ділянки у користування третім особам подано тільки рішення селищної ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Суд звертає увагу, що прийняття селищною радою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (визнання недійсним та скасування якого є предметом даного спору) є тільки одним з першочергових етапів її передачі у користування. У цьому випадку наведені заявником обґрунтування необхідності забезпечення вказаного позову фактично зводяться до обґрунтування суті самого позову і навіть припущення можливості вчинення відповідачем дій в майбутньому стосовно передачі земельної ділянки іншим особам.

Позовна заява та заява про забезпечення позову за своїм змістом є аналогічними.

За наслідками дослідження поданої заяви суд зазначає, що заявником разом з заявою про забезпечення позову не подано належних доказів, які б підтверджували основну мету інституту забезпечення позову, а саме, що невжиття вказаних ним заходів призведе до неможливості реального виконання рішення суду та виникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 136, 137, 139, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви Приватного сільськогосподарського підприємства "Вишнів" б/н від 20.02.2020 (№ 3245/20 від 24.02.2020) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 256, 257 та п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 26.02.2020.

Суддя Т. В. Стефанів