ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 м.Дніпро Справа № 908/2655/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Шикун О.Ф., довіреність №572/20-19 від 11.07.2019, юрисконсульт;

від відповідача: Шульга Ю.О., довіреність №20 від 01.01.2020, юрисконсульт;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 (повне рішення складено 25.11.2019, суддя Федорова О.В.) у справі №908/2655/19

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м.Запоріжжя

про стягнення 215 937 грн. 22 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на свою користь 198 557, 53 грн. пені, 5 810, 57 грн. 3% річних, 11 569, 12 грн. інфляційних втрат та понесені судові витрати по справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19 позов задоволено: з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь концерну "Міські теплові мережі" стягнуто 198 557, 53 грн. пені, 5 810, 57 грн. 3% річних, 11 569, 12 грн. інфляційних втрат, 3 239, 06 грн. судового збору та 26, 44 грн. поштових витрат.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №100377 від 01.12.2008, наявністю заборгованості у розмірі 218 192,09 грн., стягнутої рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.09.2018 у справі №908/1132/18, яке набрало законної сили 05.10.2018.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, перевіривши розрахунок позивача, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Місцевим господарським судом визнано правомірними вимоги про стягнення пені, які заявлені позивачем на підставі пункту 7.2.8 договору з дотриманням положень ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Також, місцевим господарським судом зазначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача на Графік погашення заборгованості з посиланням на те, що вказаний графік погашення заборгованості не свідчить про укладання сторонами нового правочину, так як він не укладений аналогічно формі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді; доказів узгодження сторонами припинення умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2008 №100377 до суду не надано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" подало апеляційну скаргу, в якій просить Центральний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки доводам відповідача про погодження сторонами графіку погашення заборгованості, на яку позивачем нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати, оскільки строки оплати даної заборгованості згідно Графіку погашення заборгованості ще не настали.

Апелянт вважає, що графіком змінені строки виконання обов`язку з оплати заборгованості за спільною згодою сторін; оскільки відбулася заміна зобов`язання в частині строків його виконання, після підписання графіку повинні виконуватися саме його положення.

Підписаний графік погашення заборгованості, на думку апелянта, за своєю правовою природою є додатковим договором до договору №100377 від 01.12.2008, який укладено в письмовій формі та яким визначені нові строки оплати. Сторони добровільно змінили строк розрахунків, що свідчить про відсутність порушень грошових зобов`язань відповідача до настання строків, які передбачені даним графіком.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19, розгляд скарги призначений у судове засідання на 29.01.2020.

13.01.2020 від Концерну "Міські теплові мережі" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач апеляційну скаргу вважає безпідставною та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач вважає правильним висновок місцевого господарського суду про задоволення позову, оскільки, на його думку, має місце неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором в частині сплати заборгованості за теплову енергію. Також позивач погоджується із висновком місцевого господарського суду, що погодження сторонами графіку заборгованості не змінює строки виконання зобов`язання, передбаченого умовами договору.

23.01.2020 від Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач зазначає, що погоджений сторонами графік погашення заборгованості припиняє попереднє зобов`язання та встановлює новий порядок погашення (є новацією), тому відсутні підстави для задоволення позову.

Розгляд справи, призначений у судовому засіданні на 29.01.2020, не відбувся у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Орєшкіної Е.В. у відрядженні.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19 призначений у судове засідання на 24.02.2020.

У судовому засіданні 24.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2008 між Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (назва згідно з додатковою угодою № 8/1 від 07.02.2017) (споживач) та Концерном "Міські теплові мережі" (Теплопостачальна організація) укладений договір №100377 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до пункту 1.1 якого позивач зобов`язався відпустити теплову енергію в гарячій воді, а відповідач прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до додатку № 1 до договору договір укладався для постачання теплової енергії на опалення об`єкту споживача орендоване вбудоване нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Каховська, 26.

У розділі 6 договору сторони обумовили порядок розрахунків. Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін), діючих на час розрахунків (додаток № 5 до цього договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (пункти 6.2-6.4 договору).

Відповідно до пункту 6.7 договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 26.01.2015, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, Акт приймання-передачі теплової енергії.

Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. Датою отримання акту є: при отримання нарочним дата вручення представнику Споживача; при направленні рекомендованим листом дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового обігу документа (по місту 3 дні, по області - 5, по Україні -7) (пункт 6.7.1 договору).

У разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений пунктом 6.7.1 договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахункових період (пункт 6.7.2 договору).

Відповідно до пунктів 10.1, 10.4 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 30.09.2012, договір набуває чинності з 01.12.2008 і діє до 01.10.2013. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не відбулася ні одна із обставин, передбачених у пункті 10.2 договору, а саме: взаємна згода сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.09.2018 у справі №908/1132/18, яке набрало законної сили 05.10.2018, з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь Концерну "Міські теплові мережі" стягнуто заборгованість за договором №100377 від 01.12.2008 за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року у сумі 218 195, 09 грн. пеню в сумі 3 779, 37 грн., інфляційні втрати в сумі 15 374, 21 грн., 3% річних в сумі 3 617, 53 грн.

На підставі заяви Концерну "Міські теплові мережі" Вознесенським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 10.10.2019 відкрито виконавче провадження ВП №60268455 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 11.10.2018 у справі №908/1132/18.

Концерн "Міські теплові мережі" посилається на неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за договором №100377 від 01.12.2008 в частині сплати заборгованості у розмірі 218 195,09 грн., яка стягнута за рішенням суду у справі №908/1132/18, у зв`язку з чим нарахував та просить стягнути пеню за період з 03.03.2019 по 31.08.2019 розмірі 198 557,53 грн., 3% річних за період з 12.10.2018 по 31.08.2019 у розмірі 5 810,57 грн. та інфляційні втрати за період прострочення з листопада 2018 року по липень 2019 року у розмірі 11 569, 12 грн.

Предметом спору є стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату заборгованості за договором №100377 від 01.12.2008, яка стягнута за рішенням суду у справі №908/1132/18.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Теплопостачальною організацією є суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Частинами 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 Цивільного кодексу України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання при будинкових територій" встановлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Обов`язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов`язань відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 7.2.8 договору у разі несплати або несвоєчасної оплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за період з 03.03.2019 по 31.08.2019 в розмірі 198 557, 53 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 198 557,53 грн. є правильним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 5 810,57 грн. за період з 12.10.2018 по 31.08.2019 та інфляційні втрати у розмірі 11 569,12 грн. за період з листопада 2018 року по липень 2019 року (включно).

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат місцевий господарський суд визнав виконаними правильно, а вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 810, 57 грн. за період з 12.10.2018 по 31.08.2019 та інфляційні втрати у розмірі 11 569,12 грн. за період з листопада 2018 по липень 2019 (включно), обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом відхилені послання відповідача на зміну строків сплати заборгованості, та суд дійшов до висновку, що графік погашення заборгованості по суті є лише відстроченням виконання встановленого судом боргу, не припиняє попереднього зобов`язання та не встановлює новий порядок погашення (не є новацією).

Апелянт не погоджується із такими висновками місцевого господарського суду, посилаючись на ненадання належної оцінки доводам відповідача про погодження сторонами графіку погашення заборгованості, яким змінені строки виконання обов`язку з оплати заборгованості за спільною згодою сторін.

Підписаний графік погашення заборгованості, на думку апелянта, за своєю правовою природою є додатковим договором до договору №100377 від 01.12.2008, який укладено в письмовій формі та яким визначені нові строки оплати, так як сторони добровільно змінили строк розрахунків, що свідчить про відсутність порушень грошових зобов`язань відповідача до настання строків, які передбачені цим графіком. Оскільки в графіку погашення заборгованості сторони домовились про сплату заборгованості по договору №100377 від 01.12.2008 у сумі 218 195, 09 грн., яка стягнута рішенням суду у справі №908/1132/18, у серпні 2021 року, апелянт вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційний господарський суд частково погоджується із такими доводами апелянта.

Так, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природу та підстави виникнення боргу, що в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 24.04.2018 у справі №904/8731/17.

Проте, кваліфікацію місцевим судом наявного графіку погашення заборгованості лише як домовленості щодо відстрочення виконання рішення суду, що не має характеру правочину та мета якої полягає тільки в припинення спору на узгоджених сторонами підставах, колегія апеляційного суду вважає помилковою.

Відповідно до пункту 8.1. договору розбіжності та спори між сторонами, пов`язані з виконанням, зміною, та розірванням цього договору, вирішуються шляхом проведення переговорів, листуванням або укладенням додаткових угод. Пропозиції щодо зміни договірних величини обсягів споживання теплової енергії надаються сторонами не пізніше ніж за 30 днів до початку кварталу.

Матеріалами справи підтверджується, що Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" з листом від 17.08.2018 за вих. №3402/21, в якому враховуючи наявність заборгованості на загальну суму 9 061 310,97 грн., в тому числі й за договором №100377 від 01.12.2008, запропонував Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" розглянути питання щодо укладання графіку погашення заборгованості за попередні періоди за умови своєчасної плати поточних рахунків в наступному опалювальному періоді.

На вказаний лист Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" листом від 10.09.2018 за вих. №001-25/13940 надало відповідь, в якій запропонувало графік погашення заборгованості на загальну суму 9 061 310,06 грн.

Листом від 21.09.2018 р. за вих. №001-25/14428 Концерн "Міські теплові мережі" направив на адресу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" уточнений графік погашення заборгованості на загальну суму 9 061 310,06 грн. станом на 31.08.2018 із зазначенням номеру судової справи та номеру договору щодо послуг з централізованого опалення.

Також, Концерн "Міські теплові мережі" направив на адресу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" лист від 26.11.2018 за вих. №4789/20, в якому зазначив, що розглянувши звернення №001-25/16914 від 13.11.2018, №001-25/17153 від 15.11.2018 щодо реструктуризації заборгованості Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" з основного боргу за теплову енергію в загальній суми 9 061 310,06 грн. станом на 31.08.2018 та графік реструктуризації заборгованості, повідомляє про те, що запропонований графік не враховую певні строки, передбачені законодавством, для погашення заборгованості за рішенням суду. Запропоновано розглянути графік погашення заборгованості з основного боргу за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн. станом на 22.11.2018. Також запропоновано призначити зустріч для обговорення та врегулювання питання щодо штрафних санкцій.

В подальшому між сторонами здійснювалося узгодження графіку погашення заборгованості.

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" листом від 18.02.2019 за вих.№004-25/2395 направило Концерну "Міські теплові мережі" підписаний графік погашення заборгованості з основного боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі "за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн.

Відповідно до Графіку погашення заборгованості з основного боргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі" за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн., за договором №100377, заборгованість за яким стягнута згідно рішення Господарського суду Запорізької області від 14.09.2018 у справі №908/1132/18, сторонами погоджено сплату суми основного боргу в розмірі 218 195,09 грн. у серпні 2021 року.

Вказаний Графік погашення заборгованості підписаний заступником генерального директора з ПЕ та ЗП Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" Воронко Ю.С. та генеральним директором Концерну "Міські теплові мережі" Грек О.С. та скріплений печатками підприємств.

У даному випадку спір між сторонами вирішений у зв`язку з постановленим рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.09.2018 у справі №908/1132/18, тоді як сторонами узгоджений та підписаний Графік погашення заборгованості з основного боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі" за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн. 18.02.2019, тобто після прийняття такого рішення.

Апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про те, що підписання сторонами спору за взаємною згодою графіку погашення заборгованості з основного боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі" за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн. мало наслідком зміну строку виконання грошового зобов`язання шляхом встановлення сторонами розміру щомісячного платежу, що сплачується впродовж погодженого періоду часу щодо спірної суми (218 195, 09 грн.), мало місце відстрочення сплати до серпня 2021 року,

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апелянта про те, що укладення сторонами графіку є новацією зобов`язання, однак, з урахуванням реструктуризації заборгованості, погодженої у Графіку погашення заборгованості з основного боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі" за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн. має місце зміна строку виконання відповідачем обов`язку щодо погашення заборгованості по договору №100377 від 01.12.2008 у сумі 218 195,09 грн., яка стягнута рішення суду у справі №908/1132/18, відповідно до графіка, погодженого сторонами 18.02.2019.

Враховуючи зміну сторонами 18.02.2019 строку сплати заборгованості по договору №100377 від 01.12.2008 у сумі 218 195,09 грн., яка стягнута рішення суду у справі №908/1132/18, за обставин недоведення позивачем порушення відповідачем змінених умов виконання грошового зобов`язання, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачу за період після укладення мирової угоди пені та встановленого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України індексу інфляції та 3% річних на прострочену суму основного боргу.

Між тим, оскільки сторонами узгоджений та підписаний Графік погашення заборгованості з основного боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі" за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн. лише 18.02.2019, до підписання вказаного графіку зобов`язання зі сплати заборгованості по договору №100377 від 01.12.2008 у сумі 218 195,09 грн. мало здійснюватись відповідно до встановлених умовами договору строків, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості 218 195,09 грн. до 18.02.2019.

Таким чином, є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 2 313,47 грн. за період з 12.10.2018 по 17.02.2019 (включно) та інфляційні втрати у сумі 7 054,93 грн. за період з листопада 2018 року по січень 2019 року (включно).

Оскільки пеня заявлена до стягнення за період з 03.03.2019, тобто після узгодження та підписання сторонами Графіку погашення заборгованості з основного боргу ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед Концерном "Міські теплові мережі" за теплову енергію в загальній сумі 9 061 310,06 грн., позовні вимоги про стягнення пені у сумі 198 557,53 грн. за період з 03.03.2019 по 31.08.2019 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19 в частині стягнення 206 568,82 грн. з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення пені у сумі 198 557,53 грн. за період з 03.03.2019 по 31.08.2019, 3% річних у сумі 3 497,10 грн. за період з 18.02.2019 по 31.08.2019, інфляційних втрат у сумі 4 514,19 грн. за період з лютого по липень 2019 року.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь концерну "Міські теплові мережі" 206 568, 82 грн. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь концерну "Міські теплові мережі" пені у сумі 198 557,53 грн., 3% річних у сумі 3 497,10 грн., інфляційних втрат у сумі 4 514,19 грн.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 у справі №908/2655/19 в наступній редакції:

" Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь Концерну "Міські теплові мережі" 2 313,47 грн. 3% річних, 7 054,93 грн. інфляційних втрат, 140,53 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 1,15 грн. поштових витрат.

В решті позовних вимог відмовити."

Стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 647,73 грн.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 27.02.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. М. Подобєд