ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"21" лютого 2020 р. Cправа № 902/802/19
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Кузьменко В.В.
Представники сторін не з`явилися.
розглянувши заяву представника позивача від 07.02.2020 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі:
про визнання договору суборенди землі недійсним
Рішенням суду від 03.02.2020 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір суборенди землі та стягнуто з відповідача 9605,00 грн - витрат зі сплати судового збору.

В позовній заяві позивачем зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. Та, користуючись своїм правом, передбаченим ч.8 ст. 129 ГПК України, представник позивача 03.02.2020 подав до суду заяву, в якій з поміж іншого зазначив про намір надати до суду докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

07.02.2020 до суду надійшло клопотання представника позивача про понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з долученням копій договору про надання правової допомоги, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, акту про прийняття-передачі наданих послуг, рахунку на суму 15000,00 грн та доказами направлення даної заяви відповідачу.

Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Ухвалою суду від 07.02.2020 року розгляд вказаної заяви призначено на 21.02.2020 року, за межами строку визначеного ст. 244 ГПК України, оскільки в період з 10.02.2020 по 14.02.2020 суддя Маслій І.В. перебуватиме у відрядженні.

Відповідно до ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюється законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1, ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом, або призначеного судом строку.

19.02.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

На визначену судом дату представники сторін не з`явились. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином що стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач правом участі в судовому засідання не скористався. При цьому суд зважає, що ухвала направлена на адресу відповідача згідно витягу з ЄДРЮОФОП ГФ, і на день розгляду справи до суду не повернуто, а ні поштового повідомлення, а ні конверту.

За таких обставин, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що строк визначений ч.3 ст. 244 ГПК України є присічним, суд дійшов висновку, що неявка представників сторін розгляду заяви не перешкоджає.

Так, розглянувши заяву представника позивача про понесені позивачем витрати на правову допомогу та матеріали справи судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 03.02.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" задоволено повністю.

Визнано недійсним Договір суборенди землі №3.10/17 від 03.11.2017 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" () та Приватним сільськогосподарським підприємством "Аграрник" (), строком дії - до 31.12.2018 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0095. Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Аграрник" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" 1921,00 грн - витрат зі сплати судового збору.

Крім того, як зазначалось вище, представником позивача, до судових дебатів, 03.02.2020 подано заяву в якій крім іншого зазначено про намір надати до суду докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До заяви представника позивача від 07.02.2020 про понесені позивачем витрати на правову допомогу долучено Договір про надання правової допомоги від 01.11.2018 р., Додаткова угода від 26.07.2019 до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2018 в п. 3 Угоди зазначений розмір гонорару в розмірі 15000,00 грн, Акт про прийняття-передачі наданих послуг від 05.02.2020 р. в розмірі 15000,00 грн, Рахунок №1 від 05.02.2020 року на суму 15000,00 грн. та докази направлення даної заяви з додатками відповідачу.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, наведеною нормою визначено, що суд, який ухвалив рішення у справі, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 123 ГПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин 5-7 статті 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Аналіз положень статей 126-129 ГПК України вказує на те, що процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві визначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: 15000,00 грн, дані витрати підтверджуються: Договором про надання правової допомоги від 01.11.2018 р. укладеного між позивачем та адвокатом Варцаба С.А., Додатковою угодою від 26.07.2019 до Договору про надання правової допомоги, Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ХМ № 000192 від 31.10.2018; Ордером серія ВХ № 1000709 від 19.09.2019 року, Актом про прийняття-передачі наданих послуг від 05.02.2020 р. в розмірі 15000,00 грн, Рахунком №1 від 05.02.2020 року на суму 15000,00 грн, виставленим адвокатом позивачу.

У свою чергу, сума судових витрат була визначена в позовній заяві, а тому відповідач не був позбавлений можливості подати заяву щодо зменшення розміру таких витрат, однак таким правом не скористався.

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про задоволення заяви представника позивача щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 91, 126, 129, 221, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву №б/н від 06.02.2020 представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" адвоката Варцаби С.А. про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Аграрник" грошових коштів в сумі 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Аграрник" (проспект Центральний, буд. 67, офіс 424, м.Миколаїв, 54000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділлялатінвест" (вул. Забужжя, буд. 11, смт. Тиврів, Тиврівський район, Вінницька область, ) 15000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Примірник повного додаткового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 24.02.2020 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Забужжя, буд. 11, смт. Тиврів, Тиврівський район, Вінницька область)

3 - відповідачу (проспект Центральний, буд. 67, офіс 424, м.Миколаїв, 54000)