РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2020Справа № 910/18571/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31; ідентифікаційний код: 32826679)

до Приватного акціонерного товариства «Чинбар» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 21; ідентифікаційний код: 00307856)

про стягнення 1588916,95 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Бродська К.О.;

від відповідача: Поліщук С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Чинбар» про стягнення 1588916,95 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що протягом 2019 року він поставив відповідачу на умовах Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 товар на загальну суму 1688766,54 грн, тоді як відповідач не у повному обсязі оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача становить 1588916,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 відкрито провадження у справі №910/18571/19; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.01.2020; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 27.01.2020 представник відповідача повідомив суд про те, що він не має наміру подавати відзив на позовну заяву, про що зазначено у протоколі судового засідання від 27.01.2020.

У підготовчому засіданні 27.01.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.02.2020.

У судове засідання 20.02.2020 з`явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору.

При цьому, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався та у підготовчому засіданні 27.01.2020 представник відповідача повідомив суд про те, що він не має наміру подавати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 20.02.2020 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Чинбар» (покупець) укладено Договір поставки №1ДП, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати у власність покупця товар для використання його у господарській діяльності, а покупець зобов`язується приймати цей товар і оплачувати його на умовах цього договору (а.с. 20-22).

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 предметом поставки є хімічні матеріали для обробки шкіри (товар).

Згідно з п. 2.1 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 товар постачається покупцю згідно з накладними на поставку. Накладні на поставку товару є невід`ємною частиною цього договору.

На кожну партію товару складається рахунок-фактура, накладна, у яких зазначається асортимент поставки товару, одиниця виміру, загальна кількість товару, вартість одиниці товару, загальна вартість товару, що підлягає поставці у даній партії (п. 2.2 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019).

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 погоджена партія товару поставляється постачальником покупцю, або поставка здійснюється на умовах самовивозу (умови погоджуються сторонами).

У п. 3.2 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 сторонами погоджено, що перехід права власності на товар відбувається у момент відвантаження товару постачальником.

Згідно з п. 4.1 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 загальна вартість товару, що постачається за цим договором протягом усього строку дії договору, складається з вартості усіх товарів, зазначених в накладних на поставку.

Вартість кожної партії товару визначається сторонами згідно з рахунками-фактури, накладними на поставку, що надаються постачальником покупцю (п. 4.2 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019).

У п. 8.1 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 зазначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору, та закінчується 31.12.2019 (п. 8.2 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що протягом 2019 року він поставив відповідачу на умовах Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 товар на загальну суму 1688766,54 грн, тоді як відповідач не у повному обсязі оплатив отриманий товар, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача становить 1588916,95 грн.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, викладених позивачем обставин не спростовано; у судовому засіданні 27.01.2020 представник відповідача повідомив суд, що не буде подавати відзив на позовну заяву.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 28.02.2019 позивач поставив відповідачу товар на суму 135047,28 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000021 від 28.02.2019; 12.04.2019 - товар на суму 409796,94 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000040 від 12.04.2019; 17.04.2019 - товар на суму 405562,44 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000045 від 17.04.2019; 08.05.2019 - товар на суму 492381,54 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000057 від 08.05.2019; 04.06.2019 - товар на суму 245978,34 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000073 від 04.06.2019 (а.с. 23-27).

Копії вказаних видаткових накладних долучені позивачем до позовної заяви, вони підписані уповноваженими представниками сторін, та відповідачем не висловлено будь-яких заперечень щодо неотримання ним товару від позивача за вказаними накладними.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 1688766,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.3 Договору поставки №1ДП від 01.01.2019 порядок оплати товару здійснюється покупцем на умовах, погоджених між сторонами для кожної партії.

Таким чином, умовами договору поставки не встановлено строку виконання відповідачем обов`язку з оплати товару.

Матеріали справи також не містять доказів погодження між сторонами строку сплати відповідачем грошових коштів за отриманий від позивача товар відповідно до п. 4.3 договору.

Водночас, суд зазначає, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити товар, отриманий від позивача за спірними видатковими накладними, в день отримання товару (дату складення відповідної видаткової накладної).

Доказів здійснення оплат відповідачем суду не надано.

Водночас, у позовній заяві позивач пояснив, що відповідач частково виконав зобов`язання з оплати товару, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 1588916,95 грн. (тобто, відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 99849,59 грн.).

Вказані обставини відповідачем не заперечувались.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію акту звірки взаєморозрахунків (підписаний уповноважений представниками сторін, містить відбитки печаток юридичних осіб позивача і відповідача), з якого вбачається, що станом на 01.09.2019 заборгованість Приватного акціонерного товариства «Чинбар» становить 1588916,96 грн (а.с. 28).

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 1588916,96 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства «Чинбар» за Договором поставки №1ДП від 01.01.2019 (за спірними видатковими накладними) у сумі 1588916,95 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» до Приватного акціонерного товариства «Чинбар» про стягнення 1588916,95 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» до Приватного акціонерного товариства «Чинбар» про стягнення 1588916,95 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Чинбар» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 21; ідентифікаційний код: 00307856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 31; ідентифікаційний код: 32826679) грошові кошти у розмірі 1588916 (один мільйон п`ятсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 23833 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять три) грн 75 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 лютого 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин