Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1287/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Приведьон В.М., адвокат, ордер серія ЖТ №25586 від 08.07.2019,

Чайковська Т.П., представник за довіреністю №6433-05 від 27.12.2019,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (м.Житомир)

до Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Васильовича (м.Овруч, Житомирська область)

про стягнення 77710,80 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Васильовича про стягнення 77710,80 грн штрафу, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.01.2020 було відкладено розгляд справи по суті на 19.02.2020.

Представники позивача в судових засіданнях 20.01.2020 та 19.02.2020 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву №18905 від 14.01.2020 (а.с.6-7,65-66) та просили їх задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву 02.01.2020 проти позову заперечив, просив у позові відмовити. Крім того, відповідач у відзиві на позов просив розгляд справи здійснювати без його участі та представника відповідача (а.с.51-54).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки представника відповідача в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на те, що неявка представника відповідача в засідання суду, не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Кравчуком Ігорем Васильовичем (споживач/відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №15-692 (далі - договір №15-692) (а.с.13-16).

Згідно п.1.1 договору №15-692, цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії (далі - постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (пункт 1.2 договору №15-692).

Відповідно до пункту 2.1 договору №15-692, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.3.1 договору №15-692, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

Пунктом 3.2 договору №15-692 сторони передбачили, що споживач має вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, зазначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (пункт 3.3 договору №15-692).

Відповідно до пункту 5.1 договору №15-692, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Комерційна пропозиція є додатком 2 до цього договору. Після прийняття споживачем комерційних пропозицій постачальника внесення змін до них можливе лише за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством (пункт 5.13 договору №15-692).

Пунктом 6.2 договору №15-692, серед іншого, сторони домовились, що споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, покладених на нього чинним законодавством та/або цим договором.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (пункт 13.1 договору №15-692).

Згідно з пунктом 13.2 договору №15-692, постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України унормовано, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В ході розгляду справи суд встановив, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (публічний договір приєднання), який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача до умов цього договору на підставі заяви-приєднання до договору від 28.12.2018.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для усіх споживачів.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п.3.1.8. ПРРЕЕ).

Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (п.3.1.9 ПРРЕЕ).

З матеріалів справи вбачається, що фізичною особою-підприємцем Кравчуком Ігорем Васильовичем було підписано заяву приєднання до умов договору споживача про постачання електричної енергії постачальником - ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", якою споживач з 01.01.2019 приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника та визначено обсяги постачання електричної енергії, загальною потужністю 357,0 тис.кВт (а.с.17-19).

Позивачем надано до матеріалів справи додаток №2 до договору про постачання електричної енергії - комерційну пропозицію №1ZHOEK-15-692 для споживачів за "вільними цінами" із середньомісячним споживанням до 50тис.кВт.год (а.с.20).

Згідно з комерційною пропозицією №1ZHOEK-15-692 для споживачів за "вільними цінами" із середньомісячним споживанням до 50тис.кВт.год., яка є невід`ємною частиною договору від 28.12.2018, сторонами погоджено термін дії комерційної пропозиції з 01.07.2019 року по 30.09.2019 року включно. Комерційна пропозиція вважається продовженою на наступний квартал, якщо не пізніше, ніж за 20 днів до кінця кварталу постачальник не надав нову редакцію комерційної пропозиції (або зміни до даної комерційної пропозиції), шляхом направлення постачальником повідомлення споживачу про внесення змін до "Комерційної пропозиції" та/або викладення її в новій редакції. Споживач має або погодитись з запропонованою постачальником комерційною пропозицією в новій редакції (шляхом її підписання або здійснення оплати рахунку, що буде розрахований відповідно до комерційної пропозиції в новій редакції) або надати письмові заперечення. Ненадання споживачем постачальнику письмових заперечень проти продовження договірних відносин на умовах "Комерційної пропозиції в новій редакції та продовження фактичного споживання споживачем електричної енергії - засвідчує факт погодження споживача з комерційною пропозицією в новій редакції та прийняттям на себе нових (змінених) зобов`язальних умов.

Якщо споживач не погоджується з запропонованою постачальником комерційною пропозицією в новій редакції, то він повинен повідомити про це постачальника протягом 5-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про внесення змін до комерційної пропозиції від постачальника, в такому разі дія договору припиняється (а.с.20).

В розділі "Термін дії договору" комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692 вказано, що договір про постачання електричної енергії діє по 31.12.2019р включно, а в частині розрахунків в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж термін дії договору споживача про надання послуг розподілу електричної енергії. Постачальник має право розірвати цей договір достроково, повідомивши споживача про це за місяць до очікуваної дати розірвання, у випадках якщо:

- споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з договором, за умови, що постачальник здійснив попередження споживачу про можливе розірвання цього договору;

- споживач іншим чином суттєво порушив умови цього договору, і не вжив заходів щодо усунення такого порушення в строк, що становить 5 робочих днів.

В розділі "Розмір штрафу за дострокове розірвання договору" комерційної пропозиції передбачено, що у разі дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач сплачує вартість заявленого місячного обсягу електричної енергії.

Представник відповідача у відзиві на позов вказав, що дана комерційна пропозиція невідомо коли підписана, оскільки на даному документі відсутня дата його складання, таким чином неможливо бути впевненим у даті складання цієї пропозиції отже і строку її дії так і в умовах, які в ній зазначені. Зазначає, що вказана комерційна пропозиція підписана за допомогою "кліше", разом з тим сторонами додатково не погоджено використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису, чим порушено вимоги ст.207 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Пунктом 13.1 договору №15-692 встановлено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

В судовому засіданні 19.02.2020 судом оглянуто оригінал комерційної пропозиції №1 ZHOEK-15-692 та встановлено, що дана пропозиція містить підпис, у тому числі відповідача, який засвідчено його печаткою, а тому доводи відповідача про підписання даної комерційної пропозиції за допомогою кліше не знайшли свого підтвердження.

Сторони в договорі передбачили набрання його чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, при цьому комерційна пропозиція, в силу вимог п.5.13 договору, є додатком 2 до цього договору.

Виходячи зі змісту п.3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312, підписавши заяву про приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 від 28.12.2018, відповідач приєднався до умов договору №15-692 від 28.12.2018 на умовах комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692 для споживачів за "вільними цінами" із середньомісячним споживанням до 50тис.кВт.год.

Отже, згідно з матеріалами справи, сторонами виконувався договір про постачання електричної енергії споживачу №15-692 на умовах комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692.

Окрім того, відповідач визнав факт укладення між сторонами 28.12.2018 договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 на умовах комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692, про що зазначено у відзиві на позов від 02.01.2020 (а.с.52).

За приписами частини 1 статті 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Судом також враховується, що протоколи розбіжностей до договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 на умовах комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692 не складались, договір про постачання електричної енергії споживачу №15-692 або ж його окремі пункти в судовому порядку відповідачем недійсними не визнавались, тобто умови договору, в т.ч. комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692, в повній мірі були погоджені сторонами, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які склалися між сторонами у період дії договору на умовах комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача у відзиві на позов вказав, що строк дії комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692 закінчився 30.09.2019. Зазначив, що отримавши комерційну пропозицію від ТОВ "ГАЗ-ОІЛ-ГРУПП" ФОП Кравчук І.В. погодився на заміну електропостачальника та доручив ТОВ "ГАЗ-ОІЛ-ГРУПП" повідомити про це позивача. Вказує, що АТ "Житомиробленерго" 10.09.2019 письмово повідомило про можливість заміни електропостачальника, у тому числі Кравчука І.В., а 11.09.2019 позивач погодився на заміну з 01.10.2019 електропостачальника. Посилаючись на наведене, відповідач вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на договорі та не передбачені Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, після надходження 16.09.2019 до нього повідомлення оператора системи розподілу про зміну з 01.10.2019 ФОП Кравчуком І.В. електропостачальника, повідомив відповідача листом №4485-05 від 01.10.2019 про те, що згідно комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692, договір про постачання електричної енергії діє до 31.12.2019 та зазначив, що для уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору ФОП Кравчук І.В. повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору. У іншому випадку діє умова комерційної пропозиції щодо штрафу за дострокове розірвання договору (а.с.22).

Проте, відповідач відповіді на лист позивача не надав, штраф за дострокове розірвання відповідачем договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 від 28.12.2018 не сплатив.

Відповідно до пункту 6.1.10 договору №15-692, споживач має право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Згідно з пунктом 10.1 договору №15-692, споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ (пункт 10.2 договору №15-692).

Правила роздрібного ринку електричної енергії регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Відповідно до п.3.1.8. ПРРЕЕ, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Статтею 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

При цьому, частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

А тому, приєднавшись до договору, ФОП Кравчук І.В. взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

Відповідно до пункту 6.1.1 ПРРЕЕ, споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Пунктом 6.1.3. ПРРЕЕ передбачено, що зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення.

Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повідомлення ФОП Кравчуком І.В. нового електропостачальника - ТОВ "Газ-Оіл-Групп" про наміри змінити попереднього електропостачальника - ТОВ "ЖОЕК".

З листа АТ "Житомиробленерго" №012/12553 від 10.09.2019 вбачається, що ТОВ "Газ-Оіл-Групп" зверталось до АТ "Житомиробленерго" з листом №243/19 від 10.09.2019 щодо зміни ФОП Кравчуком І.В. електропостачальника.

АТ "Житомиробленерго" в листі №012/12553 від 10.09.2019 на звернення ТОВ "Газ-Оіл-Групп" повідомило про те, що існує можливість здійснення заміни елетропостачальника споживачем, зокрема ФОП Кравчуком І.В. (а.с.55), а в листі 11.09.2019 №012/12625 зазначило, що не заперечує зміну з 01.10.2019 споживачами, серед іншого, ФОП Кравчуком І.В., електропостачальника (а.с.56-58).

Згідно зі статтею 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Позивач посилається на те, що у зв`язку із зміною відповідачем з 01.10.2019 постачальника електричної енергії, відбулось дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 від 28.12.2018, укладеного між сторонами, термін дії якого встановлено до 31.12.2019, у зв`язку з чим з 01.10.2019 позивач не здійснює постачання відповідачу електричної енергії, про що в судовому засіданні повідомили представники позивача.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина 2 статті 653 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У зазначеній нормі наведено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання - лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 № 916/1684/18).

Договір про постачання електричної енергії, укладався сторонами (шляхом приєднання відповідача до публічного договору) на умовах комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692 (додаток №2 до договору), у тому числі, умови дії даного договору до 31.12.2019, тобто, з фіксованим строком дії договору.

За змістом п.13.5 договору №15-692, дія цього договору припиняється у випадку, зокрема, зміни електропостачальника.

Таким чином, припинення договору електропостачання між сторонами у разі зміни електропостачальника є передбаченим договором випадком припинення договору.

При цьому, пункт 10.2 договору встановлює те, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ. І як договором (п.10.1.), так і ПРРЕЕ (п.6.1.1.) передбачено право споживача в будь-який момент часу змінити постачальника, проте, у визначеному ПРРЕЕ порядку та з певними правовими наслідками, встановленими договором та Законом, якими є сплата штрафних санкцій за дострокове розірвання договору попередньому електропостачальнику. Можливість встановлення таких санкцій прямо передбачена Законом України "Про ринок електричної енергії" (ч.7 ст.56) та розділом VI ПРРЕЕ, а в договорі між сторонами обумовлено застосування та розмір такої санкції - у разі дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач сплачує вартість заявленого місячного обсягу електричної енергії.

У даному випадку, відсутність доказів повідомлення ФОП Кравчука І.В. нового електропостачальника - ТОВ "Газ-Оіл-Групп" про наміри змінити попереднього електропостачальника - ТОВ "ЖОЕК", та наявні в матеріалах справи листи АТ "Житомиробленерго" №012/12553 від 10.09.2019 та №012/12625 від 11.09.2019 свідчать про те, що споживачем не дотримано встановленого ПРРЕЕ порядку зміни електропостачальника, проте, суттєвим є те, що дії щодо зміни електропостачальника вжито відповідачем у вересні 2019 року, у період дії договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 від 28.12.2018 з фіксованим строком дії до 31.12.2019, тобто, зовсім не за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору, всупереч вимогам п.6.1.3. ПРРЕЕ та умовам договору №15-692.

З огляду на наведене, з ініціативи відповідача було достроково розірвано договір №15-692 від 28.12.2018 шляхом зміни електропостачальника, з 01.10.2019, тобто, у період дії цього договору (до 31.12.2019), а не за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Слід також зазначити, що положення ПРРЕЕ фактично ототожнюють поняття зміни електропостачальника до закінчення строку дії договору та поняття дострокового розірвання договору, оскільки наслідком зміни електропостачальника є припинення дії договору. Відтак, зміна споживачем електропостачальника до закінчення строку дії строкового договору за своєю суттю є достроковим розірванням договору з ініціативи споживача.

Отже, договір був розірваний за ініціативою відповідача, який скористався визначеним договором та ПРРЕЕ правом на зміну електропостачальника, внаслідок чого укладений між сторонами договір припинив свою дію з 01.10.2019.

Доводи відповідача про відсутність підстав для застосування штрафу з огляду на те, що строк дії комерційної пропозиції визначено до 30.09.2019 не заслуговують на увагу, оскільки, як уже зазначалось, відповідно до пункту 13.1 договір укладається на строк, визначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач. В комерційній пропозиції №1ZHOEK-15-692 (додаток №2 до договору), зазначено, що договір діє з моменту набрання чинності до 31.12.2019 року. Відтак, між сторонами у даній справі укладено договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим строком його дії, на умовах обраної відповідачем комерційної пропозиції.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором про постачання електричної енергії споживачу, у якому, у томі числі, визначаються строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Згідно з пунктом 3.2.7 ПРРЕЕ, публічна комерційна пропозиція (комерційні пропозиції) електропостачальника повинна мати унікальну назву в межах одного електропостачальника та має містити таку інформацію, зокрема, наявність або відсутність штрафу за дострокове припинення дії договору, розмір штрафу.

Крім того, порядок зміни електропостачальника за ініціативою споживача визначено Розділом VI ПРРЕЕ, в якому також передбачається можливість застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 13.3 договору №15-692, за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Господарським судом встановлено, що комерційна пропозиція №1ZHOEK-15-692 містить наступну умову щодо розміру штрафу за дострокове розірвання договору: у разі дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач сплачує вартість заявленого місячного обсягу електричної енергії.

Проаналізувавши п.6.1.3. ПРРЕЕ, умови договору та комерційної пропозиції №1ZHOEK-15-692, суд приходить до висновку про те, що оскільки договір був розірваний за ініціативою відповідача з 01.10.2019, тобто, достроково, застосування штрафу, передбаченого умовами укладеного між сторонами договору не суперечить положенням ч.7 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії". А відтак, дії позивача по нарахуванню відповідачу штрафу за дострокове розірвання (припинення) договору про постачання електричної енергії споживачу, стягнення якого є предметом цієї справи, є правомірними, відповідають ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 6.1.3. ПРРЕЕ, та умовам договору, з додатком 2 договору включно.

Додатком №3 "Обсяги постачання електричної енергії" до договору про постачання електричної енергії споживачу №15-692 від 28.12.2018 передбачено договірні величини (обсяги) споживання електричної енергії за розрахунковий період, в якому зазначено, що фактичний обсяг спожитої електричної енергії ФОП Кравчук І.В. у жовтні місяці 2019 року становив 40000 кВт/год.

Перевіривши проведені позивачем нарахування штрафу, господарський суд вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 77710,80 грн правомірними.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 77710,80 грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Що стосується витрат на надання правової допомоги у розмірі 5000,00грн, суд зазначає таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ№000735 від 23.02.2015, видане Приведьону Віталію Миколайовичу (а.с. 45).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

06.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (клієнт) та адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (адвокат) укладено договір №1 про надання правничої допомоги (а.с.23-25).

Згідно з п.1.1 договору №1, предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з п.4.1 вказаного договору, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Гонорар адвоката та компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору (п.4.2 договору).

22.11.2019 між адвокатом Приведьоном Віталієм Миколайовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" укладено додаткову угоду №6 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 (а.с.26).

Відповідно до положень Додаткової угоди №6 від 22.11.2019 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, за правову допомогу у формі аналізу законодавства, судової практики, підготовки та надання документів, збирання та оформлення доказів, прийняття участі в засіданнях суду, як представник клієнта, по справі за позовом до Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Васильовича про стягнення заборгованості встановлено гонорар у розмірі - 5000,00грн.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, останній надав також до матеріалів справи детальний опис та розрахунок наданих послуг (робіт), згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 та додаткової угоди №6 від 22.11.2019, відповідно до якого вартість послуг становить 5000,00грн (а.с.27).

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

В якості доказів надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн, представником позивача до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, копію додаткової угоди №6 від 22.11.2019, детальний опис та розрахунок послуг (робіт) згідно договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 та додаткової угоди №6 від 22.11.2019, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю ЖТ №000735 від 23.02.2015 року.

Отже, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши заявлені до стягнення витрати, з урахуванням всіх аспектів цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, суд встановив, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена до стягнення, є співмірною з предметом позову, наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом таких послуг.

Також судом взято до уваги, що заявлена сума на професійну правничу допомогу визначена за погодженням сторін договору про надання правничої допомоги та узгоджено її розмір в додатковій угоді №6 від 22.11.2019 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019 (а.с.26). При цьому, в додатковій угоді №6 від 22.11.2019 зазначено, що гонорар підлягає сплаті після набрання законної сили рішення суду.

Відповідач заперечень стосовно заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу не подав, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявив.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

З огляду на наведене, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, м.Житомир, майдан Перемоги, буд.10; ідентифікаційний код 42095943):

- 77710,80грн штрафу за дострокове розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу,

- 5000,00грн витрат на оплату послуг адвоката,

- 1921,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.02.20

Суддя Кравець С.Г.

Друк.:

1 - до справи,

2 - позивачу (рек. з пов.),

3- відповідачу за адресою: 11100, Житомирська область, м.Овруч, вул. Саперна, буд.9 (рек. з пов.).