ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" лютого 2020 р.Справа № Б-48/08-04

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши заяву ліквідатора про зобов`язання зберігача фізичну особу ОСОБА_1 повернути державне майно,

за заявою ТОВ "Енергоінвест", м. Балаклія
до ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат", м. Куп`янськ
про визнання банкрутом
за участю сторін: ліквідатор - Кокорев Е.О.,

пр-к РВ ФДМУ - Гніденко В.О. (дов. від 03.02.2020), Зучек Є.Н. (дов. від 26.12.19),

пр-к ОСОБА_1. - Петраков В.А. (адвокат, ордер ХВ1532 №000174 від 19.11.19)

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 01.06.2011 р. ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шапілова А.С., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру у відповідності до приписів ст.ст. 22-32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13р.

Ухвалою суду від 28.07.16 р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Кокорева Е.О., якого суд зобов`язав завершити ліквідаційну процедуру.

До господарського суду надійшла заява ліквідатора про зобов`язання зберігача повернути майно (за вх. №23928 від 07.10.2019), в якій він просить суд: 1) витребувати у зберігача належним чином оформлені копії договору зберігання №36У/59хр від 15.10.2013 та акт приймання-передачі майна від 15.10.13; 2) зобов`язати зберігача повернути державне майно, а саме: ванну моєчну 3 шт. (інвентарні номери 16056, 16057, 16058), холодильник Донбас 1 шт. (інвентарний №16061); шафа-прилавок 1 шт. (інв. № 16064), газова плита "Електра" 1 шт. (інв. №16086).

Ухвалою суду від 01.11.2019 зазначену заяву ліквідатора призначено до розгляду в судовому засіданні, залучено до розгляду даної заяви зберігача - фізичну особу ОСОБА_1 та колишнього ліквідатора у справі арбітражного керуючого Шапілова С.А., зобов`язано залучених осіб надати суду відзив на заяву ліквідатора.

На виконання вимог ухвали суду від колишнього ліквідатора арбітражного керуючого Шапілова С.А. надійшов відзив, в якому він підтримує заяву ліквідатора Кокорєва Е.О в повному обсязі, а також надав заяву, в якій просить суд розглянути заяву ліквідатора ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" про зобов`язання зберігача повернути майно без участі арбітражного керуючого Шапілова С.А.

Від представника залученої особи ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду, надійшов відзив, в якому представник ОСОБА_1 заперечує факт укладання договору зберігання №36У/59ХР від 15.10.2013, посилається на те, що ОСОБА_1 не має відношення до вказаних обставин, тому просить суд відмовити у задоволенні заяви ліквідатора. Свої заперечення обґрунтовує тим, що до матеріалів справи не надано оригіналу договору зберігання, а копія, яку надано до матеріалів справи не засвідчена належним чином. В судовому засіданні, представник усно зазначив, що ОСОБА_1 даний договір не підписував, підпис, який міститься на копії договору зберігання йому не належить, майно, що зазначено в договорі ніколи на зберігання не приймав.

Ліквідатор в судовому засіданні зазначив, що у нього не має оригіналу договору зберігання, копію він отримав у РВ ФДМУ по Харківській області.

Присутній в судовому засіданні представник РВ ФДМУ по Харківській області також зазначив, що у Регіональному відділенні оригінал договору зберігання №36У/59хр відсутній.

Розглянувши матеріали справи, заяву ліквідатора ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" про зобов`язання зберігача повернути майно, надані суду документи, заслухавши пояснення учасників даного провадження, суд дійшов висновку про наступне.

За приписами ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 наведеної статті судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, який почав свою дію з 21.10.2019, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, подальший розгляд справи про банкрутство ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" та заяви ліквідатора повинен відбуватись за нормами нового Кодексу України з процедур банкрутства.

Проте, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як встановлено судом, банкрут, ВАТ «Куп`янський цукровий комбінат», було створено згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області від 13.11.1996р. № 2307-п на базі цілісного майнового комплексу «Куп`янський цукровий комбінат».

Згідно з планом приватизації цілісного майнового комплексу «Куп`янський цукровий комбінат» затвердженого розпорядженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області від 30.10.1996р. № 1301 з вартості цілісного майнового комплексу підприємства було вилучено об`єкти та майно, що не підлягають приватизації на загальну суму 93862 млн. крб., з яких на 6745 млн.крб. майно, що відноситься до особливого режиму приватизації (незавершене будівництво житлового фонду), об`єкти, що не підлягають приватизації (майно цивільної обороні, об`єкти інженерної інфраструктури) - 1553 млн. крб., об`єкти державного житлового фонду - 85584 млн. крб. Вказане також відображене в Акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу «Куп`янський цукровий комбінат» від 29.12.1995р. № 715-р.

Згідно акту інвентаризації майна ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" від 01.11.1997 року, проведеної відповідно до наказу РВ ФДМУ по Харківській області №1857-П від 31.10.1997 року, інвентаризаційною комісією встановлено наявність майна, зокрема: ванна моєчна 3 шт. (інвентарні номери 16056, 16057, 16058), холодильник Донбас 1 шт. (інвентарний №16061); шафа-прилавок 1 шт. (інв. № 16064), газова плита "Електра" 1 шт. (інв. №16086). (пункти 13, 14, 15, 16, 19, 20 акту інвентаризації).

Відповідно до акту №1353 від 24.06.2019 перевірки державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" результатами перевірки робочою групою РВ ФДМУ по Харківській області і ліквідатора встановлено відсутність зазначеного вище державного майна, а також визначено його залишкову вартість у 0 гривень. (таблиця 3 п. 6-11).

В своїй заяві ліквідатор зазначає, що у відповідності до договору зберігання № 36У/59ХР від 15.10.13 та акту приймання-передачі від 15.10.13 зберігачу, фізичній особі ОСОБА_1 , було передано на зберігання державне майно: ванна моєчна 3 шт. (інвентарні номери 16056, 16057, 16058), холодильник Донбас 1 шт. (інвентарний №16061); шафа-прилавок 1 шт. (інв. № 16064), газова плита "Електра" 1 шт. (інв. №16086).

29.07.2019 ліквідатором зберігачу ОСОБА_1 було направлено вимогу про повернення вказаного майна, проте відповіді на вимогу ліквідатор не отримав, що стало підставою для звернення ліквідатора з даною заявою до суду. В обгрунтвання заяви про зобов`язання зберігача повернути майно, ліквідатор надав суду незасвідчену копію договору зберігання №36У/59хр від 15.10.2013 та акт приймання-передачі до договору, які зроблені з копії зазначених документів.

Частиною 1 статті 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч. 1 ст. 936 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу, а саме, в угодах між: юридичними особами, фізичною і юридичною особою; фізичними особами на суму, що у 20 і більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. (ст. 91 ГПК України)

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 91 ГПК України).

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч. 1 ст. 79 ГПК) Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства, ліквідатор та /або Регіональне відділення ФДМУ по Харківській області, яке є активним учасником у даній справі про банкрутство, не надав на вимогу суду належним чином засвідчених письмових доказів, якими обґрунтовує свою заяву ліквідатор ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат".

Так, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 у справі № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що обставини стосовно передачі майна на зберігання ОСОБА_1 на підставі договору зберігання № 36У/59хр від 15.10.13 є не доведеними та не підтвердженими, а тому не можуть бути встановленими.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ліквідатора про зобов`язання зберігача повернути майно є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1, 208, 936, 937 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 14, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 233-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора (вх. 23928 від 07.10.19) про зобов`язання зберігача повернути майно - відмовити.

2. Ухвалу направити ліквідатору, ОСОБА_1, арбітражному керуючому Шапілову С.А., РВ ФДМУ по Харківській області, комітету кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання суддею.

Ухвала підписана 18.02.2020 року.

Суддя Міньковський С.В.