ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Справа№ 910/7240/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Сельхозмашпроект"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2019 р. (повний текст складено 17.10.2019 р.)

у справі № 910/7240/19 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом приватного підприємства "Сельхозмашпроект"

до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 78 801,30 грн.,

та за зустрічним позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до приватного підприємства "Сельхозмашпроект"

про стягнення 351 613,92 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Сельхозмашпроект" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов`язання повернути забезпечення виконання договору в розмірі 78 801,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем частково поставлено відповідачу товар за договором поставки № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р., і, оскільки термін дії договору закінчився, а відповідач не вимагав подальшої поставки товару, що на думку позивача свідчить про припинення договірних правовідносин, грошова застава сплачена відповідачу в забезпечення виконання договору, підлягає поверненню.

03.07.2019 р. до господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" акціонерного товариства "Українська залізниця" до приватного підприємства "Сельхозмашпроект" про стягнення 251 152,80 грн. пені та 100 461,12 грн. штрафу.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилався на порушення постачальником обов`язку з поставки товару в обсязі та строки, що визначені умовами договору № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р., що є підставою для нарахування неустойки у відповідності до умов пункту 8.2 договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2019 р. у справі № 910/7240/19 відмовлено у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимогах.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції встановив, що позивачем за первісним позовом не виконано в повному обсязі зобов`язання з поставки відповідачу за первісним позовом товару за договором поставки № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р., і матеріали справи не містять доказів наявності іншої обставини, з якою умови укладеного між сторонами правочину пов`язують можливість повернення забезпечувального платежу, тож у задоволенні первісного позову відмовлено. Також, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні зустрічних вимог, оскільки позивачем за зустрічним позовом нараховані до стягнення штрафні санкції на підставі пункту 8.3 договору, які фактично виникли після закінчення строку дії договору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, приватне підприємство "Сельхозмашпроект" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було надано оцінки тим обставинам, що відповідачем за первісним позовом несвоєчасно здійснено прийом поставленої позивачем за первісним позовом першої партії товару, у зв`язку з чим закінчився термін дії договору поставки, а відповідач у подальшому не вимагав поставки товару. Тож, апелянт вважав правовідносини за договором № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р. припиненими, що є підставою для повернення відповідачем забезпечувального платежу у розмірі 78 801,30 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2019 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 19.12.2019 р.

12.12.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2019 р., у зв`язку з перебуванням судді Поляк О.І. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 р. оголошено перерву до 10.02.2020 р.

У судовому засіданні 10.02.2020 р. представник відповідача за первісним позовом просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Апелянт не взяв участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення відповідача за первісним позовом, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.11.2018 р. між філією "Центр управління промисловістю" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (покупець) та приватним підприємством "Сельхозмашпроект" (постачальник) укладено договір поставки № ЦУП-04/0306/18 (договір), за умовами якого постачальник зобов`язується за рознарядками (заявками) покупця поставити і передати у його власність продукцію виробничо-технічного призначення: шпали дерев`яні до залізничних колій, не просочені (код ЄЗС 03410000-7 деревина (шпали та бруси дерев`яні) (товар), найменування, асортимент, кількість та ціни якого визначаються у додатку до договору-специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

Пунктом 1.2 договору та додатком № 1 до договору (специфікацією) визначено найменування (номенклатуру, асортимент), кількість товару, а саме:

- шпали дерев`яні І типу, ДСТУ ГОСТ 78-2009 у кількості 3 500 шт. на суму 1 589 000,00 грн. без ПДВ;

- шпали дерев`яних ІІ типу, ДСТУ ГОСТ 78-2009 у кількості 1 500 шт. на суму 599 925,00 грн. без ПДВ.

Місце поставки: склади виробничих підрозділів покупця - виробничий підрозділ "Новомосковський шпалопросочувальний завод" та виробничий підрозділ "Рава-Руський шпалопросочувальний завод" (вантажоодержувачі), з реквізитами, визначеними в розділі V договору, поставка - залізничним транспортом загального користування або автомобільним транспортом на умовах DDP відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" (редакція 2010) (пункт 1.4 договору).

Згідно п. 3.1 договору сума договору становить 2 626 710,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 437 785,00 грн.

За умовами п. 5.1 договору поставка здійснюється в терміни зазначені в рознарядках (заявках) покупця, що є підтвердженням готовності вантажоодержувачів прийняти товар.

Постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування або автомобільним транспортом на умовах DDP (кількість товару, місце поставки, адреса вантажоодержувача та терміни поставки зазначаються в рознарядці (заявці) відповідно до вимог "Інкотермс" (редакція 2010 р.) (п. 5.2 договору).

У пунктах 5.4, 5.6 договору вказано, що відвантаження товару здійснюється тільки після письмової рознарядки (заявки) покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару (партії товару). Товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання-передачі товару на складах вантажоодержувачів.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі не поставки, недопоставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5 % вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 10 % вказаної вартості.

За змістом п. 13.1 договору постачальник зобов`язаний внести не пізніше дня укладання договору забезпечення виконання договору (договірне забезпечення) у розмірі 3 % від суми договору, а саме 78 801,30 грн. Забезпечення виконання договору надається постачальником у вигляді грошової застави, внесеної на поточний рахунок покупця. У разі невиконання постачальником цієї умови, покупець з наступного дня, як сплинув цей термін, має право в односторонньому порядку розірвати цей договір. Покупець повертає забезпечення виконання договору лише після виконання постачальником договору в повному обсязі, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсним у випадках передбачених ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі", але не пізніше ніж протягом 5-ти банківських днів з дня настання обставин.

Термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2018 р., а в частині оплати - до повного виконання (п. 12.1 договору).

На виконання умов договору постачальником сплачено на користь покупця суму забезпечення виконання зобов`язання з поставки в розмірі 78 801,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 638 від 12.11.2018 р.

23.11.2018 р. покупцем надано заявку на поставку товару № 1 за договором, а саме: шпал дерев`яних І типу, ДСТУ ГОСТ 78-2009 у кількості 3 500 шт. та шпал дерев`яних ІІ типу, ДСТУ ГОСТ 78-2009 у кількості 1 500 шт.; вантажоодержувач - ВП "Новомосковська шпалопросочувальний завод" за адресою: вул. Північна, 25а, м. Новомосковськ, Дніпропетровська обл.; термін поставки до 31.12.2018 р.

Постачальником поставлено автомобільним транспортом, а покупцем прийнято товар - дерев`яні шпали у загальній кількості 2 026 шт., а саме: 1 656 шт. І типу та 370 шт. ІІ типу, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000001 від 20.12.2018 р., № РН-0000002 від 21.12.2018 р., № РН-0000003 від 26.12.2018 р., № РН-0000004 від 27.12.2018 р. та актами приймання-передачі № 1/0306 від 20.12.2018 р., № 2/0306 від 21.12.2018 р., № 3/0306 від 26.12.2018 р., № 4/0306 від 27.12.2018 р.

25.02.2019 р. постачальник звернувся до покупця з вимогою № 37 про повернення суми забезпечувального платежу в розмірі 78 801,30 грн., у зв`язку з виконанням договору поставки (отримана покупцем 26.12.2019 р.).

Проте, за твердженнями постачальника, покупцем забезпечувального платежу в розмірі 78 801,30 грн. повернуто не було, що і стало підставою для звернення до суду з первісним позовом.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Приписами статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору.

Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх обов`язків за договором № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р. на підставі заявки № 1 від 23.11.2018 р. постачальником поставлено, а покупцем прийнято товар - шпали у загальній кількості 2 026 шт., що підтверджується складеними між сторонами видатковими накладними та актами приймання-передачі за період з 20.12.2018 р. по 27.12.2018 р.

Доказів поставки товару в повному обсязі, який визначено у специфікації до договору № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р. та заявці № 1 від 23.11.2018 р., постачальником до матеріалів справи не надано, доказів внесення змін до договору в частині обсягів закупівлі матеріали справи також не мітять, а отже доводи позивача про виконання ним договору № ЦУП-04/0306/18 від 19.11.2018 р. у повному обсязі є помилковими.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що постачальник не звертався до покупця із заявою, що товар готовий до передання покупцеві і знаходиться у належному місці. Твердження апелянта про несвоєчасне отримання покупцем першої партії товару наведеного не спростовують і не звільняють постачальника від обов`язку передати товар покупцю.

Водночас, зі змісту пункту 13.1 договору вбачається, що правовою підставою для повернення договірного забезпечення є або виконання постачальником договору в повному обсязі, або визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсним у випадках передбачених ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи, що позивачем не доведено виконання обов`язку з поставки товару у повному обсязі та те, що результати процедури закупівлі або договір визнані недійсними у судовому порядку, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача повернути забезпечення виконання у вигляді грошової застави в розмірі 78 801,30 грн.

В задоволенні зустрічного позову судом першої інстанції відмовлено і апелянтом рішення в цій частині не оскаржується.

Враховуючи наведене, доводи апелянта правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Сельхозмашпроект" на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2019 р. у справі № 910/7240/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2019 р. у справі № 910/7240/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/7240/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.02.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Смірнова