ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. Справа№ 925/682/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: прокуратури - Боса І.В.

позивача-1 - Кирман В.О.

позивача-2 - не з`явилися

відповідача-1 - Лучинович І.В.

відповідача-2 - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.11.2019 р. (повне рішення складено 09.12.2019 р.)

у справі № 925/682/18 (суддя - Спаських Н.М.)

за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1. Черкаської міської ради

2. Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс"

2. Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради

про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки та стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 104705,79 грн

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Черкаської міської ради та Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс" та Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про:

- визнання недійсним пп. 96 п. 1 додаткової угоди № 2 від 11.07.2017 р. до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р;

- визнання недійсним пп. 96 п. 1 додаткової угоди № 5 від 09.10.2017 р. до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р;

- визнання недійсним пп. 96 п. 1 додаткової угоди № 6 від 30.10.2017 р. до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р;

- визнання недійсним пп. 96 п. 1 додаткової угоди № 7 від 24.11.2017 р. до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р;

- визнання недійсним пп. 96 п. 1 додаткової угоди № 10 від 22.12.2017 р. до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс" на користь Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 104705,79 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що договором поставки товару № 140 від 30.05.2017 р. закріплена лише можливість зміни ціни у договорі за наслідками зміни органами статистики індексу споживчих цін. Сторонами не узгоджено, які статистичні дані беруться до уваги - по Черкаській області чи по Україні в цілому. При цьому не визначено ні період, за який береться до уваги зміна індексу споживчих цін, ні відсоток, на який може бути збільшена ціна, ні гранична межа зміни ціни. При цьому, прокурор посилається на те, що оспорювані додаткові угоди між відповідачами суперечать п. п. 2, 7 ч. 4 ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі".

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018 р. у справі № 925/682/18 позов задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 р. рішення Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018 р. у справі № 925/682/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 р. рішення Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 р. у справі № 925/682/18 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.11.2019 р. у справі № 925/682/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Заступник прокурора Черкаської області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні грошових коштів та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс" на користь Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 104705,79 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на те, що зміст оспорюваних додаткових угод порушує принцип здійснення закупівель за бюджетні кошти, суперечить меті Закону України «Про публічні закупівлі» в частині забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель та розвитку добросовісної конкуренції, що призвело до порушення правових засад здійснення закупівель для забезпечення потреб територіальної громади.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 р. апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області у справі № 925/682/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 р. у справі № 925/682/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Черкаської області та призначено справу до розгляду на 18.02.2020 р.

У засідання суду, призначене на 18.02.2020 р. представники позивача-2 та відповідача-2 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності вказаних представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача-1 та відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради проведені відкриті торги UA-2017-02-21-000045-b на закупівлю продуктів харчування, напоїв, тютюну та супутньої продукції (ДК 021:2015:15000000-8) для дошкільних навчальних закладів м. Черкаси та Черкаського науково-виховного об`єднання "Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 36" з очікуваною вартістю предмету закупівлі 44831400,24 грн за весь період дії договору.

Торги проведено відповідно до тендерної документації на закупівлю продуктів харчування, напоїв, тютюну та супутньої продукції, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету № 33 від 27.02.2017 р. із змінами, затвердженими протокольним рішенням тендерного комітету від 20.03.2017 р. № 46.

30.05.2017 р. між Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (далі - замовник), Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (далі - платник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс" (далі - постачальник) було укладено договір поставки товару № 140 (далі - договір).

Відповідності до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а платник в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується прийняти й оплатити постачальнику продукти харчування, напої, тютюн та супутню продукцію за асортиментом та цінами, зазначеними у специфікації товару, що додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1 договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати діючим в Україні ГОСТам, ТУ і специфікаціям якості виробника товару.

Ціна договору становить 42000058,00 грн (сорок два мільйона п`ятдесят вісім гривень) з ПДВ ( п. 3.2 договору).

Як передбачено п. 4.1 договору, розрахунки за товар здійснюються у національній валюті України - гривні.

У відповідності до п. 4.2 договору остаточний розрахунок за товар платник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 договору.

Згідно з п. 5.1 договору поставка товару - передача платнику товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 договору. Товар постачається платнику транспортом і за рахунок постачальника протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту отримання постачальником заявки (у разі усної - з обов`язковим подальшим письмовим підтвердженням) від платника на умовах DDP ("Інкотермс", редакції 2010 року). Заявка на товар має містити інформацію про асортимент товару та його кількість, а також бути підписаною керівником чи уповноваженою особою платника.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що датою поставки товару є дата підписання платником накладної (накладних), у місці поставки, вказаному в п. 5.1 договору.

Договір вважається укладеним і вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін ( п. 10.1 договору).

Відповідно до п. 11.3 договору підставами зміни договору, в тому числі, є:

- зміни умов та порядку оплати в разі прийняття після укладення договору нормативно-правових актів, які регулюють питання оплати за рахунок державних коштів, відповідно до правил, установленими такими актами;

- зміни ціни товару у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів пропорційно змінам таких ставок;

- зміни ціни товару у разі зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін.

Додаткові угоди та додатки є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками ( п. 11.2 договору).

Відповідно до додатку до договору - "Специфікація товару" поставці підлягають продукти харчування по ціні, вказаній в специфікації.

Додатковими угодами № 2 від 11.07.2017 р. та № 5 від 09.10.2017 р., № 6 від 30.10.2017 р., № 7 від 24.11.2017 р., № 10 від 22.12.2017 р. сторонами внесено зміни до договору поставки № 140, керуючись п. 7 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", та збільшено вартість одиниці товару (яйця курячі столові), що закуповується за договором.

Так, за наслідками укладення вказаних додаткових угод ціна за 1 яйце встановлена, відповідно у розмірі 2,37 грн; 2,80 грн; 3,67 грн; 4,22 грн; 4,69 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що додаткові угоди № 2 від 11.07.2017 р. та № 5 від 09.10.2017 р., № 6 від 30.10.2017 р., № 7 від 24.11.2017 р., № 10 від 22.12.2017 р. до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р. в частині збільшення ціни на яйця курячі столові І категорії, на думку прокуратури Черкаської області, укладені з порушенням норм чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними. Також, прокурор вважає, що укладення вказаних додаткових угод призвело до надмірно сплачених бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Як передбачено ч. 1 ст. 207 ГК України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до п. п. 5, 9, 18, 32 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари; замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі. При цьому предмет закупівлі - це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Згідно з ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі та зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Як передбачено ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 96 додатку до договору № 140 "Специфікація товару" поставці підлягають яйця курячі столові І категорії за ціною за одиницю 2 грн 00 коп з ПДВ.

Вбачається, що у п`яти оспорюваних додаткових угодах до договору поставки товару № 140 від 30.05.2017 р. щодо збільшення ціни за одиницю товару сторони вийшли за межі 10% порогу допустимої зміни ціни у разі коливання ціни такого товару на ринку, по п. 96 позиції - яйця курячі столові 1 категорії, а саме:

- додатковою угодою № 2 від 11.07.2017 р. встановлено ціну за одиницю товару на яйця курячі столові І категорії в сумі 2 грн 37 коп з ПДВ (що на 18,5% більше ціни, вказаної в договорі поставки);

- додатковою угодою № 5 від 09.10.2017 р. встановлено ціну за одиницю товару на яйця курячі столові І категорії в сумі 2 грн 80 коп з ПДВ (що на 18,14% більше ціни, вказаної в додатковій угоді № 2 та на 40% - в договорі поставки);

- додатковою угодою № 6 від 30.10.2017 р. встановлено ціну за одиницю товару на яйця курячі столові І категорії в сумі 3 грн 67 коп з ПДВ (що на 31,07% більше ціни, вказаної в додатковій угоді № 5 та на 83,5% - в договорі поставки);

- додатковою угодою № 7 від 24.11.2017 р. встановлено ціну за одиницю товару на яйця курячі столові І категорії в сумі 4 грн 22 коп з ПДВ (що на 19,99% більше ціни, вказаної в додатковій угоді № 6 та на 111% - в договорі поставки);

- додатковою угодою № 10 від 22.12.2017 р. встановлено ціну за одиницю товару на яйця курячі столові І категорії в сумі 4 грн 69 коп з ПДВ (що на 11,14% більше ціни, вказаної в додатковій угоді № 7 та на 134,5% - в договорі поставки).

27.07.2018 р. Головне управління статистики у Черкаській області листом повідомило Черкаську місцеву прокуратуру що середня ціна за десяток яєць по Черкаській області відповідно становила 14,25 грн у червні 2017 року, 12,71 грн у липні 2017 року, 13,86 грн у серпні 2017 року, 19,04 грн у вересні 2017 року, 22,46 грн у жовтні 2017 року, 25,79 грн у листопаді 2017 року та 27,14 грн у грудні 2017 року. Дана ціна призначена лише для розрахунків індексів інфляції, а не для інших цілей, зокрема і не для визначення переможців у прилюдних торгах.

Однак у матеріалах справи відсутні докази про те, що зазначені ціни на яйця не відповідали фактичним середнім ринковим цінам у вказаний період по Черкаській області.

Отже, при середніх цінах на яйця, які надає Головне управління статистики у Черкаській області листом від 27.07.2018 р., оспорювані додаткові угоди укладалися з істотним збільшенням цієї ціни.

Пунктом 11.3 укладеного договору поставки визначено, що підставами зміни договору, у тому числі є, зміни ціни товару, у разі зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін.

Однак вказаним пунктом договору передбачена підстава зміни ціни товару, а не порядок зміни такої ціни.

Таким чином, сторонами укладеного договору поставки не було узгоджено порядку зміни ціни на випадок зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, що є підставою для правомірного внесення змін до договору згідно ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі".

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини 4 статті 36 цього Закону (за всіма пунктами цієї частини).

Вбачається, що норми Закону України "Про публічні закупівлі" є спеціальними, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.

Отже, якщо спеціальною нормою права заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного переліку таких змін, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого частиною 4 статті 36 Закону, означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до частини 1 статті 37 Закону.

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

При цьому за частиною другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивач може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06. 2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

З огляду на викладене визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 р. у справі № 916/3156/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки прокурором заявлено позов про визнання недійсними правочинів, які вчинено із порушенням положень вимог ч. 4 ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі", і які є нікчемними в силу закону, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню через обрання неналежного способу захисту права.

Саме по собі визнання недійсним нікчемного правочину не призведе до відновлення порушеного права, а належним способом захисту права в даному випадку є застосування наслідків нікчемного правочину, які полягають в тому, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ст. 216 ЦК України).

Також прокурор просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, якщо суд прийде до висновку, що оспорювані додаткові угоди є нікчемними правочинами і таким способом просить стягнути кошти з відповідача-1 згідно з розрахунком, наведеним у позові.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що за формальними ознаками змісту оспорюваних додаткових угод до договору № 140 останні є нікчемними з підстав їх невідповідності вимогам п. п. 2, 7 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Однак при вирішенні спору у справі суд не може застосувати наслідки нікчемності цих правочинів за власною ініціативою.

Так, прокурор у розрахунках до позовних вимог вказує, що за наслідками виконання оспорюваних додаткових угод із завищеною вартістю закупівлі яєць з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс" необхідно стягнути на користь Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради 104705,79 грн із розрахунку різниці між вартістю фактичної поставки яєць за завищеними цінами та вартістю яєць за ціною 2,00 грн/шт.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4 та 5.5 договору поставки товару № 140 від 30.05.2017 р. датою поставки товару є дата підписання платником накладної (накладних) в місці поставки товару. Приймання-здача товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів - накладних. Передання товару здійснюється уповноваженому представнику платника за умови надання останнім належним чином оформленої довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Згідно зі ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи відсутні видаткові накладні на підтвердження реальності здійснення поставок яєць між відповідачами на виконання умов вказаного договору для перевірки судом їх кількості та ціни поставленого товару за період чинності оспорюваних додаткових угод.

Також відсутні первинні документи Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради і про проведення оплати за яйця, з яких також можна було б встановити фактичну вартість яєць, які поставлялися у певних періодах сторонами укладеного договору поставки товару.

Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради були надані лише відомості, які вказані у таблицях про поставку яєць, з яких вбачається, що відповідачі виконали укладений договір з додатковими угодами до нього фактично за меншими відпускними цінами по яйцях, ніж було передбачено договором та додатковими угодами до нього.

За відсутності у справі первинних документів, зокрема, накладних на відпуск яєць та платіжних доручень на сплату їх вартості, відсутня можливість здійснити розрахунки щодо суми перевищення вартості товару, яку необхідно повернути за наслідками нікчемного правочину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що прокурором не доведено ні розміру суми, яку слід стягнути за наслідками нікчемного правочину, ні порушеного майнового права держави у спірних відносинах між відповідачами, якщо відпуск яєць фактично проводився за цінами, які були меншими ніж формально вказано у договорі поставки товару № 140 від 30.05.2017 р. та в оспорюваних додаткових угодах до нього.

При цьому, між відповідачами, як сторонами укладеного договору, відсутній спір щодо розрахунків за відпущені по нижчій ціні яйця у відповідності до фактично більшої ціни на яйця.

Стосовно підтвердження належності підстав для звернення прокурора із даним позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 р. у справі № 903/129/18, сам факт незвернення місцевого органу влади до суду із належним позовом свідчить про те, що орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Звертаючись із позовом, прокурор посилається на те, що розрахунки за договором поставки товару № 140 від 30.05.2017 р. з додатковими угодами до нього здійснювалися за рахунок коштів місцевого бюджету, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів Черкаської міської ради, яку визначено позивачем.

Другим позивачем є Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, до повноважень якого віднесено організацію навчального процесу, забезпечення навчальних закладів матеріально-технічними ресурсами для освітнього процесу та харчуванням.

Згідно з Положенням про департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради департамент є юридичною особою та головним розпорядником коштів та наділений повноваженнями контролю за використанням коштів місцевого бюджету.

Розпорядниками коштів місцевого бюджету відповідно до рішення Черкаської міської ради від 16.12.2016 р. № 2-1515 про міський бюджет на 2017 рік є Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, на користь якого прокурор і просить стягнути надмірно сплачені кошти до міського бюджету за оспорюваними додатковими угодами в сумі 104705,79 грн.

Таким чином Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради є органом, уповноваженим здійснювати повноваження у сфері управління бюджетними коштами та забезпечення ефективного та цільового використання бюджетних коштів.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Як передбачено Положенням про Державну аудиторську службу України, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

У відповідності до п. 7 вказаного Положення Державна аудиторська служба України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Пунктом 6 Положення передбачено, що Державна аудиторська служба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Згідно з пп. 9 п. 4 Положення про Державну аудиторську службу України, Державна аудиторська служба України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю має право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10), а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Згідно з ч. 2 ст. 15 вказаного Закону законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже Державна аудиторська служба України та її органи можуть звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання її вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі № 820/8558/15 викладено аналогічний правовий висновок про те, що також і органи Державної фінансової інспекції, як органи державного фінансового контролю проводять такий контроль лише щодо підконтрольних установ. Їх право вимоги може бути адресовано виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушення законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.

Таким чином вказані органи державного фінансового контролю не можуть бути належними позивачами у даному спорі.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що договір поставки товару № 140 від 30.05.2017 р. з оспорюваними додатковими угодами було укладено його сторонами з метою завідомо суперечної інтересам держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про визнання недійсними додаткових угод до договору поставки № 140 від 30.05.2017 р. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан-Плюс" на користь Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 104705,79 грн є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому судом першої інстанції було враховано вказівки касаційної інстанції під час нового розгляду справи та вирішено спір на підставі достатніх доказів, яким дана належна правова оцінка.

Аргументи, викладені в апеляційних скаргах, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 13.11.2019 р. у справі № 925/682/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Заступника прокурора Черкаської області задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.11.2019 р. у справі № 925/682/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Прокуратуру Черкаської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.02.2020 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

С.А. Пашкіна