ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. Справа №909/639/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання Борщ І.О.

за участю представників:

від прокуратури: Макогон Ю.І. прокурор;

від позивача: не зявився

від відповідача: Бойко З.Р.(адвокат)

розглянувши апеляційну скаргу: заступника прокурора Івано-Франківської області від 27.11.19.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.11.2019, суддя - Скапровська І. М., повний текст складено 15.11.2019 року,

у справі № 909/639/19

за позовом: Заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі - Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м. Івано-Франківськ та Рожнятівської cелищної ради, Івано-Франківська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", Івано-Франківська область

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 513 216, 15 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява Заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі - Івано-Франківської обласної державної адміністрації до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 513 216, 15 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.11.2019 (суддя - Скапровська І. М., повний текст складено 15.11.2019 року) у справі №909/639/19 в позові відмовлено повністю.

Вищезазначене рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог: помилковістю розрахунку позовних вимог, надання розрахунку ціни позову (що являє собою розмір нарахованої і не сплаченої орендної плати) без врахування вимог чинного законодавства. Суд першої інстанції встановив, що наданий прокурором розрахунок суми орендної плати за користування земельною ділянкою, площею 246,7797 га від 04.06.2019, здійснений Рожнятівською селищною радою, не містять інформації / посилання на витяг з технічної документації про нормативного грошову оцінку земельної ділянки станом на час здійснення такого розрахунку або на періоди, за які здійснюється такий розрахунок. Такий розрахунок, здійснений на підставі даних взятих з договору оренди землі від 22.05.2014, строк дії якого закінчився 22.05.2017.

Зміни до розрахунку, подані прокурором у поясненнях, які охоплюють інший період та містять інші вихідні дані для розрахунку, розцінені місцевим судом як зміна підстави позову під час розгляду справи по суті, що є недопустимим.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій скаржник просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

Посилається на те, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності (ст. 18 Закону України «Про оцінку земель»). Державна служба України з питань геодезії, картографії та геокадастру, згідно вимог законодавства, проінформувала власників землі та землекористувачів про коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель: 2009 рік - 1,059; 2010 - 2013 роки - 1,0; 2014 рік - 1,249; 2 її 5 рік - 1,433; 2016 рік - 1,06; 2017-2018 роки - 1,0. В розрахунку, доданому до позовної заяви, нормативна грошова оцінка з врахуванням коефіцієнту індексації за відповідні роки визначена в розмірі 598088,84 грн..

Разом з тим, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0001 від 17.09.2019, її вартість в 2019 році складає 13610551,97 грн. (сукупний коефіцієнт індексації 1,897). Оскільки коефіцієнт індексації в 2017-2018 роках становив 1,0, то вартість земельної ділянки в цей період теж складала 13610551,97 грн. Тобто, при кумулятивному застосуванні коефіцієнту індексації за 2009-2019 роки для обчислення нормативної грошової оцінки земельної ділянки дійсно допущено арифметичну помилку. Наслідком такої помилки при обчисленні нормативно-грошової оцінки й стало неправильне встановлення періоду, за який ТзОВ «Карпатнафтохім» заборгувало Рожнятівській селищній раді 513216,15 грн. за період із 23.05.2017 по 18.06.2018. Таке уточнення апелянт не вважає зміною підстав позову.

Помилку у вказівці кадастрового номеру вважає технічною опискою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з тих підстав, що:

· Позивач на стадії розгляду справи по суті, подав до суду пояснення яким фактично змінив період нарахування безпідставно збережених коштів, вказавши період нарахування з травня 2017 по червень 2018 та вихідні дані, які використовувались при здійсненні розрахунку, тим самим змінив предмет та підставу позову, чим порушив ст.46 ГПК України.

Згідно з витягом протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020, у зв`язку з перебуванням судді Матущака О.І. у відпустці, справу №909/639/19 розподілено до розгляду судді Якімець Г.Г., в зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Бонк Т.Б. головуючий суддя, судді: Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати з огляду на наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.05.2019, земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0001, загальною площею 246.7797 га, що знаходиться за адресою: смт. Рожнятів, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, цільове призначення: для обслуговування Чечвинського водосховища, перебуває у власності Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації №286 від 22.05.2014 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, загальною площею 246.7797 га, кадастровий номер :02:001:0001, передано її ТОВ "Карпатнафтохім" в оренду на 3 роки для обслуговування Чечвинського водосховища та зобов`язано Рожнятівську районну державну адміністрацію укласти із ТОВ "Карпатнафтохім" договір оренди землі. 22.05.2014, між Рожнятівською районною державною адміністрацією та ТОВ "Карпатнафтохім" укладено договір оренди землі, згідно умов якого в оренду передано земельну ділянку, загальною площею 246.7797га, кадастровий номер :02:001:0001 (п.2 Договору). Строк дії даного договору до 22.05.2017р..

У подальшому строк дії договору не продовжувався. Відповідач земельну ділянку не повернув та продовжував нею користуватись.

За користування зазначеною земельною ділянкою після закінчення строку оренди відповідач сплачував земельний податок.

Рожнятівською селищною радою, рішенням №104-9/2012 від 12.01.2012, затверджено орендну ставку земельних ділянок несільськогосподарського призначення відповідно до нормативно-грошової оцінки в розмірі, зокрема, більше 5000 кв.м. - 4% від грошової оцінки та рішенням №246-18/2017 від 22.12.2017, затверджено орендну ставку на земельні ділянки більше 5000 кв.м. - 5% від грошової оцінки.

Прокурор просив стягнути безпідставно збережені кошти в розмірі 513216,15 грн., у виді різниці між фактично сплаченим земельним податком та нарахованою сумою орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою кадастровий номер :001:0001 площею 246.7797га, за період з 23.05.2017 по травень 2019.

Зазначені фактичні обставини правильно встановлені судом першої інстанції та сторонами не заперечувались.

Суд першої інстанції також визнав підставним у даному випадку звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі уповноважених органів. Цей висновок сторонами не оскаржувався та відповідає чинному законодавсту.

Висновки суду апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

В межах заявлених позовних вимог спірні відносини регулюються гл. 83 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом глави 15 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

У спірний період відповідач не мав статусу орендаря земельної ділянки, однак, фактично земельну ділянку використовував.

Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно ст.80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо через органи місцевого самоврядування. Враховуючи це, а також правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі частини 1 ст. 1212 ЦК України.

Зазначені норми не обумовлюють обов`язок відповідача повернути безпідставно набуте майно наявністю його вини.

Не зважаючи на наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції відмовив у позові на підставі недоведеності прокурором розміру позовних вимог.

В ході судового розгляду судом першої інстанції було правильно встановлено наявність помилок у розрахунку. Проте, суд першої інстанції в межах заявлених позовних вимог самоусунувся від оцінки поданих сторонами доказів, не визначив на їх підставі належну до стягнення суму, а відмовив у позові повністю. Обов`язок позивача, передбачений у ст. 162 ГПК України подати разом із позовною заявою не будь-який, а саме обґрунтований, розрахунок, не звільняє суд від обов`язку його перевірити на підставі досліджених доказів під час судового розгляду.

Судова колегія погоджується із покликанням прокурора на те, що технічна описка у кадастровому номері земельної ділянки, яка полягає в опущенні цифри « 8» не впливає на правильність розрахунків суми яка є предметом позовних вимог.

Окрім того, суд зазначає, що Наказом Державного комітету земельних ресурсів України; 168 від 15.02.2010 затверджено Порядок присвоєнння кадастрових номерів земельних ділянок, пунктом 2.1 якого передбачено єдину структуру кадастрового номера-девятизначний код обєкта адміністративного устрою України: двозначний номер кадастрової зони: тризначний номер кадастрового кварталу: чотиризначний номер земельної ділянки.

З огляду на девятизначний код обєкта адміністративно-територіального устрою України у кадастровому номері, що міститься в матеріалах справи, його помилковість є очевидною, оскільки зазначений номер 262455100:02:001:0001 не може стосуватись жодної сформованої земельної ділянки.

Апеляційним судом встановлено, що в період з 2017-2019 рр., стягнення за яким є предметом даного позову, коефіцієнт індиксації становив 1,0. Одинакове значення кофіцієнту індексації свідчить про те, що розмір нормативно грошової оцінки не змінювався та був сталим (одинаковим). Тобто, в період з 2017-2019 рр. нормативно грошова оцінка не змінювалась та становила 13 610 551,97 грн.

З цих підстав, апеляційний господарський суд доходить до висновку, що прокурор правомірно розрахував суму безпідставно одержаних коштів з нормативно грошової оцінки за 2019 року яка становила 13 610 551,97 грн. Тому доводи апеляції цій частині є обругрунтованими.

При цьому, прокурор під час судового розгляду 24.09.2019, направив суду витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земель району від 17.09.2019, відповідно до якого нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 262455100:02:001:0001, становить 13610551,97 грн..

Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заяв про зміну підстав чи предмету спору прокурор не подавав. Суд першої інстанції помилково розцінив в якості зміни підстав позову уточнення математичних даних для розрахунку, при цьому, жодних ухвал щодо відмови у прийнятті заяви про розцінену судом зміну таких підстав позову суд першої інстанції не постановляв. Крім того, навіть у такому випадку суд першої інстанції продовжує розгляд справи в межах первинно заявлених позовних вимог.

Вирішуючи ж спір в межах заявлених позовних вимог суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про недоведеність розміру позовних вимог.

Сума позовних вимог являє собою різницю між сумою орендної плати, яка мала б сплачуватись відповідачем у випадку пролонгації договору, та фактично сплаченою сумою земельного податку. Розмір орендної плати щодо земель державної та комунальної власності не встановлюється свавільно, а лише на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є основою для подальших розрахунків.

Статтею 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що перелік відомостей про земельні ділянки, за змістом якого до Державного земельного кадастру включаються такі відомості: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині 2 статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом п. 289.1 ст. 289 ПК України і ч.1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України "Про оцінку земель").

Тобто, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5- 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5- 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").

Податковим кодексом України (п.289.2 ст.289) визначено обов`язковість індексації нормативної грошової оцінки земель. Таким чином, саме по собі доведення до відома відповідних осіб Державною службою України з питань геодезії, картографії та геокадастру коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель: 2009 рік - 1,059; 2010 - 2013 роки - 1,0; 2014 рік - 1,249; 2 її 5 рік - 1,433; 2016 рік - 1,06; 2017-2018 роки - 1,0, не спростовує необхідності здійснення обчислення орендної плати виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. Частиною 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Отже, враховуючи наведене, нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності.

Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 2303.1995 №213, згідно з пунктом 21 якої нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за спеціальною формулою з урахуванням, зокрема, коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо) та підлягає обов`язковій індексації, згідно ПК України.

Водночас, зазначені норми не впливають на гарантоване ГПК України право сторони доводити розмір позовних вимог іншими, наявними у сторін доказами. Згідно із ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 86 ГПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таку оцінку поданих прокурором доказів суд першої інстанції не провів, при тому, що зустрічний розрахунок сум відповідачем не подавався, не подавались докази існування інших вхідних даних для розрахунку.

Згідно із ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Інших вірогідних доказів для визначення іншої суми позовних вимог, окрім наданого прокурором розрахунку суми орендної плати за користування земельною ділянкою, площею 246,7797 га від 04.06.2019, здійсненого Рожнятівською селищною радою, не надавалось. Такий розрахунок ґрунтується на інших доказах у справі, зокрема, даних договору оренди землі від 22.05.2014.

З`ясувавши, що при однакових вихідних даних (нормативно грошова оцінка та ставки орендної плати - 4% до грудня 2017 та 5% з грудня 2017), розмір орендної плати за розміром ціни позову за підрахунками прокурора суттєво відрізняється в сторону зменшення від розміру орендної плати за вказаним вище договором оренди землі, зокрема, в договорі сума орендної плати, станом на 2017 становить 37990,44 грн. в місяць, а розрахована прокурором і позивачем орендна плати щомісяця становить 25323,96 грн. в 2017 та 31658,70 грн. за 2018-2019 роки (при коефіцієнтах індексації для земельнесільськогосподарського призначення за зазначені періоди: в 2014 р. - 1,249, в 2015 р. - 1,433, в 2016р. - 1,06, в 2017 - 1,0 та в 2018 -1,0.), суд першої інстанції не перевірив причини такої розбіжності при тому, що така, менша сума лежить в межах заявлених прокурором позовних вимог. В матеріалах справи відсутні та судом першої інстанції не досліджувались докази, в світлі яких математичний розрахунок, здійснений Рожнятівською селищною радою, був би помилковим та на яку саме суму.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.11.2019 р. у справі №909/639/19 про відмову у позові, не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області від 27.11.19. на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.11.2019 р. слід задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області від 27.11.19 задоволити.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.11.2019 р у справі № 909/639/19 скасувати. Ухвалити нове рішення. Позовні вимоги Заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі - Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м. Івано-Франківськ та Рожнятівської cелищної ради про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі 513 216, 15 грн. задоволити повністю.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (77306, м.Калуш, Івано-Франківська область, вул.Промислова,4, ) на користь Рожнятівської cелищної ради (77600, смт.Рожнятів, Івано-Франківська область, пл.Єдності,15, )- 513 216, 15 грн. безпідставно збережених коштів. 4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (77306, м.Калуш, Івано-Франківська область, вул.Промислова,4, ) на користь Прокуратури Івано-Франківської області (76015, м.Івано-Франківськ, вул.Грюнвальдська,11)-7698,24 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (77306, м.Калуш, Івано-Франківська область, вул.Промислова,4, ) на користь Прокуратури Івано-Франківської області (76015, м.Івано-Франківськ, вул.Грюнвальдська,11) -11547,36 грн. судового збору за перегляд справи в апеляційному порядку.

6. Місцевому господарському суду видати накази.

7.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст.286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.02.2020 р.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М.Бойко

Г.Г.Якімець