ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 лютого 2020 року Справа № 906/656/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни

на рішення Господарського суду Житомирської області від 24.10.2019 р.

(ухвалене о 13:08 год. у м. Житомир, повний текст складено 04.11.2019 р.)

у справі № 906/656/19 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни

до Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс"

про визнання договору припиненим, припинення дії земельного сервітуту, скасування держаної реєстрації земельного сервітуту, зобов`язання усунути перешкоди та вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача - Морозова Т.В.;

від відповідача - Миколайчук П.В., Бродецький М.А.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Антонюк А.О. звернулась з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс", відповідно до якого просить:

- визнати припиненим Договір на встановлення земельного сервітуту, укладений 08.11.2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною, реєстровий номер 7116;

- припинити дію земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача, встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вулиця Київська (колишня Більшовицька), буд. 68, встановленого на підставі Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08 листопада 2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк А.О., реєстровий номер 7116;

- скасувати державну реєстрацію земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ТДВ "Кортекс", встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, яка знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вул. Київська (колишня Більшовицька), буд. 68.

- зобов`язати ТДВ "Кортекс", усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирська область вулиця Київська (колишня Більшовицька), буд. 68;

- зобов`язати ТДВ "Кортекс" демонтувати частину електромережі, що живить розподільчий щит №1 та розподільчий щит ЩР-1, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237 по вулиці Київській, буд. 68-А у місті Коростишеві.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0333 га з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходяться по вул. Київській, буд.68 в м. Коростишів.

Вказує, що 08.11.2011 р. з відповідачем укладено договір на встановлення земельного сервітуту, згідно якого відповідачу встановлено безстроковий сервітут на прохід загальною площею 0,0096 га на використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237 для проходу до доріг загального користування та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача.

Продовжує, що на день звернення до суду необхідність наявності чинного земельного сервітуту відсутня, отже вважає, що договір на встановлення земельного сервітуту слід визнати припиненим та припинити дію сервітуту.

Зазначає, що власного доступу до доріг загального користування земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0237 не має, й для реалізації можливості організації такого доступу, позивач використовує орендовану земельну ділянку із кадастровим номером :01:016:0132.

З часу встановлення земельного сервітуту відповідач самостійно перекрив доступ до доріг загального користування, встановивши металеву загорожу між власною та належною позивачу (суміжною) земельною ділянкою, додатково заблокувавши прохід до земельної ділянки позивача шиферними блоками.

Зауважує, що позивач за час дії земельного сервітуту здійснила реконструкцію власних інженерних мереж у такий спосіб, щоб мережі із водопостачання, каналізації, газопостачання та електрифікації не залежали від мереж, належних відповідачу.

Позивач вказує, що на обтяженій сервітутом частині земельної ділянки, що належить ФОП Антонюк А.О., відсутні інженерні мережі, що належать ТДВ "Кортекс", окрім кабельної лінії, що живить розподільчий щит № 1 та сам щит, яку відповідач попередньо погодився перенести за кошт та власними силами позивача на належну відповідачу суміжну ділянку із кадастровим номером :01:016:0278.

Крім того позивач зазначає, що на даний час розпочато підготовчі роботи для початку будівництва магазину непродовольчих товарів на земельній ділянці із кадастровим номером :01:016:0132. Вважає, що наявність земельного сервітуту унеможливлює розпочати будівництво та перешкоджає підприємницькій діяльності позивача.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.10.2019 р. у справі №906/656/19 в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

При ухвалені вказаного рішення суд зазначив, що встановлення сервітуту може бути пов`язано з певними особливими чи надзвичайними обставинами, і з припиненням цих обставин припиняється і сервітут, однак зібрані у справі докази та пояснення учасників справи вказують на те, що підстави, за яких укладався договір на встановлення земельного сервітуту станом на день звернення до суду на момент вирішення спору не припинилися. Зазначено, що позивач не надала жодних належних та допустимих доказів того, що встановлений земельний сервітут унеможливлює використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання припиненим договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08.11.2011 р. ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною не підлягає задоволенню.

Враховуючи, відмову в задоволені позовної вимоги про визнання припиненим договору на встановлення земельного сервітуту, суд вказав, що похідні вимоги про припинення дії земельного сервітуту та скасування державної реєстрації земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача, встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, встановленого на підставі Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08 листопада 2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк А.О., реєстровий номер 7116 є безпідставними та відмовив в їх задоволенні.

Проаналізувавши вимоги про зобов`язання ТДВ "Кортекс" усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою суд вказав, що однією із підстав застосування негаторного позову є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, а оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача на відповідній правовій підставі, а саме договору про встановлення земельного сервітуту, який станом на день вирішення спору в суді не припинив своєї дії, не визнаний недійсним та не розірваний сторонами, а тому відмовив в позові в цій частині.

При ухваленні рішення суд першої інстанції застосував відповідні положення ст. ст. 6, 11, 16, 626, 628, 638, 395, 401, 404, 406 ЦК України, ст. ст. 65, 66, 98-102 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Антонюк Антоніна Олексіївна звернулася з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Житомирської області від 24.10.2019 р. у справі № 906/656/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Висновки суду першої інстанції про відсутність доказів, які б вказували на те, що позивач в результаті придбання частини приміщень за договорами купівлі-продажу від 30.10.2008 та від 08.11.2011 р. набув право власності на інженерні мережі відповідача, зокрема мережі водопостачання є помилковими.

Судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що частина інженерних мереж із водопостачання об`єкту нерухомого майна, придбаного позивачем, є приналежністю цієї головної речі.

В матеріалах справи наявні докази на підтвердження придбання ФОП Антонюк А.О. в установленому законом порядку об`єктів нерухомого майна, відповідно до яких позивачем придбані приміщення: 1-17 - столова, 31,9 кв.м.; 1-25-туалет, 1,1 кв.м.; 1-26-туалет, 1,2 кв.м.; 1-27- душова, 1,4 кв.м.; 1-28 - туалет, 1,2 кв.м.; 1-29 - туалет, 1,2 кв.м.

При цьому, жодний із вищевказаних документів не містить положень, посилань чи застережень, що у придбаних позивачем приміщеннях знаходиться будь-яке майно, належне відповідачу, в тому числі й будь-які інженерні мережі водопостачання, каналізації, тощо.

Таким чином, скаржник вважає, що мережа водопостачання, яку суд першої інстанції необґрунтовано вважає власністю відповідача, призначена для обслуговування окремого об`єкту нерухомого майна (будівлі), належного позивачу та розташованих у цій будівлі приміщень столової, душової та туалетів й становить одне ціле з ним, а відтак згідно статті 186 Цивільного кодексу України є приналежністю основної речі, має слідувати за нею, що виключає можливість розглядати її як окремий об`єкт права власності.

Додана відповідачем Схема комунікацій ткацького участку 1987 року, не може бути належним та достовірним доказом, з огляду на виправлення, котрі вона містить. Однак, судом першої інстанції неправомірно, на підставі вказаного доказу зроблено висновок, про наявність на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237 мережі водопостачання та водовідведення, які знаходяться у власності відповідача.

Розподільчий щит №1, що розміщений на південно-східній частині земельної ділянки ФОП Антонюк А.О. не несе ніякої корисної нагрузки, від нього не живиться жоден з орендарів ТДВ "КОРТЕКС".

На сервітутній частині дійсно проходять електричні мережі ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" прокладені з порушенням вимог законодавства.

На неодноразові прохання, усні та останнім часом письмові, про приведення у відповідність до вимог законодавства власних електричних мереж з метою звільнення земельної ділянки позивача та припинення дії договору сервітуту, в останньому листі голова правління ТДВ "Кортекс" зазначив, що він не проти виконання таких робіт, проте у зв`язку з відсутністю коштів запропонував виконати ці роботи позивачу власними силами та власними коштами.

Позивач наголошував на небезпеку розміщення небезпечного електрообладнання всупереч встановленим правилам та вимогам, та саме з цих підстав пропонувала відповідачу за власний кошт провести роботи з перенесення вказаного обладнання у місце, до якого не будуть мати доступ треті особи.

При цьому, на території поруч із небезпечним електрощитом, розташований належний позивачу магазин електротоварів, який відвідують в тому числі і діти, а саме тому вона вимагає якнайшвидшого усунення цієї небезпеки.

Для доступу до доріг загального користування позивач використовує орендовану нею у Коростишівської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0132.

В судовому засіданні відповідач особисто заявляв, що дійсно не має потреби у сервітуті для проходу до доріг загального користування та даний прохід ним не використовується більше трьох років.

Розпочате позивачем будівництво магазину непродовольчих товарів на орендованій нею сусідній земельній ділянці із кадастровим номером :01:016:0132 є розширенням її господарської діяльності та не порушує цільове використання земель промисловості з розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, оскільки в новоствореному магазині позивач планує продавати вироблену електророзподільну та контрольну апаратуру.

Доводи позивача щодо неможливості використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237 та відповідно, орендованої нею суміжної земельної ділянки із кадастровим номером :01:016:0132, підтверджується план обмежень земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, декларацією про початок виконання будівельних робіт №4882 від 02.10.2014 р., Договором оренди земельної ділянки від 08.12.2017 р., Договором на фізичне спостереження об`єкту від 10.01.2019 р. та довідкою №67/02 від 13.02.2019 р.

Враховуючи вищевикладене, ФОП Антонюк А.А. вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з огляду на наступне.

Висновок суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що позивач в результаті придбання частини приміщень за договорами купівлі-продажу від 30.10.2008 та від 08.11.2011 набув право власності на інженерні мережі відповідача, зокрема мережі водопостачання, є обґрунтованими та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Посилання скаржника на приналежність інженерних речей до придбаної позивачем частини приміщення не є переконливим, оскільки інженерні мережі - це самостійний об`єкт, який окремо обліковується на балансі відповідача, несе постійну необхідну функцію, фізично та юридично не залежить від придбаної позивачем частини приміщення, лише наскрізь проходить по сервітутній частині її ділянки, тому і не є приналежністю головної речі в розумінні ст.186 ЦК.

Позивачем зазначалося, що нею власними силами виконала роботи по модернізації інженерних мереж, в той час саме поняття "модернізація" передбачає покращення властивостей діючої речі, тобто, сам скаржник підтверджує, що він переробив діючі інженерні мережі відповідача.

Запізніле відображення на схемі 1987 року продовження мереж водопостачання та водовідведення не вказує автоматично на неправдивість такого факту чи його вигаданість. Це пояснюється лише виникненням спірної ситуації щодо цих мереж в 2019 році.

Крім того, суд першої інстанції досліджував фотознімки та відео з приміщень та межі ділянок відповідача, де чітко видно працююче сантехнічне приміщення з підключеною водою, саме від інженерних мереж, що йдуть по сервітутній частині ділянки позивача.

Об`єктивна потреба в праві проходу по ділянці ФОП Антонюк А.О. викликана як наявністю інженерних мереж на цій ділянці, так і її розташуванням відносно нашого нерухомого майна та вул. Київській.

Відповідачем в суді першої інстанції підтверджено наявність перекриття до доріг загального користування, причиною такого перекриття є те, що відповідач за відсутності постійного використання має на меті захистити свою ділянку та ділянку позивача від несанкціонованого потрапляння на території сторонніх осіб. Необхідність в утриманні огорожі на суміжній з ФОП Антонюк А.О. ділянці виникла у зв`язку із неодноразовими випадками потрапляння сторонніх осіб в середину виробничого цеху та крадіжками. Наявність цього умовного перекриття (приставлена залізна решітка) жодним чином не перешкоджає відповідачу, при потребі, користуватися своїми сервітутними правами - наприклад, для заміни на водоводі запірного крана. Єдиною перешкодою в такому користуванні є нині активні дії позивача щодо порушення умов договору сервітуту, що є предметом розгляду в справі № 906/1175/18, котра зупинена до розгляду цієї справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що дії відповідача по перекриттю проходу між ділянками жодним чином не вказують на припинення існування підстав для такого проходу та відповідно, не призводять до примусового припинення дії договору сервітуту, як зазначає позивач.

Суд першої інстанції належним чином надав оцінку всім належним доказам по справі. Той факт, що суд не згадав у рішення ряд письмових доказів лише вказує, що дані докази жодним чином не стосуються предмета доказування у справі, не мають відношення до предмету спору.

ФОП Антонюк А.О. не надала належних та переконливих доказів того, що існування сервітуту на частині її ділянки якимось чином може порушувати її права чи перешкоджати в повній мірі користуватись всією ділянкою

За наведеного вище, відповідач вважає, що оскаржене рішення є законним та справедливим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

В судових засіданнях Північно-західного апеляційного господарського суду представник скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 24.10.2019 р. у справі № 906/656/19 слід скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Представники ТОВ "Кортекс" в судових засіданнях вказували, що з доводами скаржника не погоджуються, вважають їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 30.10.2008р. між ВАТ "Коростишівська прядильно-ткацька фабрика "Кортекс" та Антонюк Антоніною Олексіївною (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу частини приміщення, а саме: приміщення головного корпусу, що позначено літ. "Б": приміщення 1-17 пл. 51.8 кв. м., 1-18 пл. 5,1кв.м., 1-19 пл. 8,1 кв. м., 1-20 пл. 3,4 кв. м., 1-21 пл. 10,5 кв. м., 1-22 пл. 6,2 кв. м., 1-23 пл.3,6 кв. м., 1-25 пл. 1,1 кв. м., 1-26 пл. 1,2 кв. м., 1-27 пл. 1,4 кв. м., загальною площею 92,4 кв.м., що знаходиться по вул . АДРЕСА_2 . 1, а. с. 25-26).

Відповідно до Угоди про виділення майна в натурі від 30.10.2008 р. сторони в зв`язку з досягнутою домовленістю, співвласники вказаного приміщення встановили, що виділяють в натуральній формі Антонюк Антоніні Олексіївні приміщення з будівлі головного корпусу, що позначено літ. "Б", а саме: приміщення 1-17 пл. 51,8 кв. м., 1-18 пл. 5,1 кв.м., 1-19 пл. 8,1 кв. м., 1-20 пл. 3,4 кв. м., 1-21 пл. 10,5 кв. м., 1-22 пл. 6,2 кв. м., 1-23 пл.3,6 кв. м., 1-25 пл. 1,1 кв. м., 1-26 пл. 1,2 кв. м., 1-27 пл. 1,4 кв. м., загальною площею 92,4 кв.м. (т. 1, а. с. 27).

В подальшому, 08.11.2011 р. між ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною було укладено Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за умовами якого ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" передає у власність (продає), а ФОП Антонюк А.О. приймає у власність (купує) і сплачує ціну згідно з умовами цього договору нежитлові приміщення в будівлі літ. Б, а саме: приміщення 1-16, площею 31,9 кв.м., 1-24, площею 6,60 кв.м., 1-28, площею 1,20 кв. м., 1-29, площею 1,20 частину приміщення головного корпусу, що позначене літ. Б, загальною площею 40,90 кв. м., та знаходиться по вул. Більшовицька, буд. 68 в м. Коростишів (т. 1, а. с. 33-38).

Сторони визначили, що на підставі ст.ст. 183, 319, 364, 367 ЦК України відповідно до технічної характеристики об`єкту, вказані приміщення виділяються та становлять окремий об`єкт нерухомого майна без зміни цільового призначення приміщень та без встановлення спільної часткової власності .

За умовами п. 2 вищевказаного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень сторони погодили, що приміщення знаходяться на земельній ділянці, площею 0,0333га з кадастровим номером :01:016:0237, що продається разом з приміщеннями.

10.11.2011 р. Додатком до Договору № 7111 від 08.11.2011 р. сторони підписали Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (Акт розмежування електричних мереж та електроприймаючих приладів, що знаходяться на праві власності чи у користуванні на іншій законній підставі та експлуатаційної відповідальності (т. 1, а. с. 39).

Відповідно до вказаного Акту, за даним актом межа експлуатаційної відповідальності за цим актом була встановлена в ЩР №1 (північно-східна сторона будівлі по вул. Більшовицькій, 68) покладено на ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс".

08 листопада 2011 року між ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" та Фізичною особою-підприємцем Антонюк А.О. укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки (т. 1, а. с. 40-47).

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.11.2011 р. предметом даного Договору є купівля-продаж земельної ділянки, площею 0,0333 га, з кадастровим з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м.Коростишів, Житомирської області, вулиця Більшовицька. На вказаній земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення, що належать продавцю на праві власності та продаються ним покупцеві за окремим договором. Згідно договору від 08.11.2011 р., що посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Владикою І.В. про встановлення земельного сервітуту, встановлено обмеження щодо вказаної ділянки. по вул. АДРЕСА_2 .

09.11.2011 р. між сторонами було підписано Акт прийому-передачі основних засобів (т. 1, а. с. 49).

08.11.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "Кортекс" та Фізичною особою-підприємцем Антонюк Антоніною Олексіївною було укладено Договір на встановлення земельного сервітуту (т. 1, а. с. 50-52).

Відповідно до розділу 1 Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р., Публічне акціонерне товариство Коростишівське підприємство "Кортекс" встановлює земельний сервітут на земельній ділянці ФОП Антонюк А.О., а саме: сервітут на прохід, загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс", що за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вул. Більшовицька,68, згідно плану земельного сервітуту, що є невід`ємною частиною даного договору.

За п.1 розділу 2 Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р. цей Договір є безстроковим і вступає в силу з моменту його підписання.

Пунктом 2 розділу 2 Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р. визначено, що ФОП Антонюк А.О. в межах дії сервітут забороняється :

- розпочинати будівництво будинків і споруд без письмового узгодження з ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс";

- проведення земельних робіт без погодження з ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс";

- влаштування звалищ;

Відповідно до п. 4 розділу 2 Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р. сторони погодили обов`язки ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс":

- дотримуватися загальних правил використання відведеної земельної смуги;

- відшкодовувати ФОП Антонюк А.О. збитки, в зв`язку з погіршенням якості земель в результаті господарської діяльності;

- не чинити дій, що можуть привести до погіршення якісних характеристик відведеної земельної смуги.

За умовами п. 6 розділу 2 Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р. ФОП Антонюк А.О. зобов`язалась:

- виконувати в повному обсязі всі умови договору;

- не втручатись в господарську діяльність ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс".

В пункті 8 Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р. сторони визначили, що зміна умов договору можлива за письмовою згодою сторін. Дострокове розірвання договору в односторонньому порядку можливе тільки за рішенням суду. За порушення умов договору сторони несуть відповідальність з діючим законодавством України.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 7116. Договір зареєстровано в Коростишівському районному земельному відділі, про що в книзі записів державної реєстрації зроблено запис № 03.02.2012 р.

Позивач вказує, що 01 листопада 2012 року отримала Технічні умови №581 на підключення належної їй будівлі до міського водопроводу та каналізації (т. 1, а. с. 58-59).

Листом №104 від 05.11.2012 р. голова правління ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" надав згоду на підключення з КТП-504 електропотужностей 40,0кВт для електропостачання проектуємого адмінприміщення-магазину, за адресою м.Коростишів вул. Більшовицька, 68 (т. 1, а. с. 57)

Також, ФОП Антонюк А.О. виготовила проект на реконструкцію зовнішнього електропостачання нежитлових приміщень за адресою: Житомирька область, місто Коростишів, вул. Більшовицька,68 (т. 1, а. с. 61-65). Позивач погодила даний проект та реалізувала.

23.08.2015 р. між Коростишівським комунальним підприємством "Водоканал" та ФОП Антонюк А.О. укладено договір оброблення та розподілення води трубопроводами (т. 1, а. с. 73-75).

Листом б/н від 23.07.2018 р. позивач повідомила відповідача про те, що з 22.12.2014 ФОП Антонюк А.О. припинила експлуатацію інженерних мереж, які перебували в експлуатації згідно договору № 7111. Зазначила, що ФОП Антонюк за власний рахунок утримувала інженерні мережі, які є внутрішніми мережами ТДВ "Кортекс" та не належать до об`єктів електроенергетики (т. 1, а. с. 77).

Також у вказаному листі позивач зазначила про те, що відмовляється від відповідальності за охорону, експлуатацію чи збереження вказаних інженерних мереж на межі приватної земельної ділянки ФОП Антонюк А.О. та вимагала у відповідача прибрати з приватної території небезпечні для здоров`я та життя людей об`єкти (мережі електроенергетики).

26.07.2018 р. комісією Коростишівського МКП "Водоканал" за присутності представника ФОП Антонюк А.О. Антонюка О.Я та Бродецького М.А. (директора ТДВ "Кортекс") було складено Акт про те, що виходом на територію за адресою: вул.Київська, 68а, де розташовано ТДВ "Кортекс" та ТОВ " ЕлТех", було узгоджено перенесення водопроводу з точкою підключення на межу територій зазначених підприємств з облаштуванням оглядового колодязя із запірною арматурою (т. 1, а. с. 78-79).

06.11.2018 р. позивач направила на адресу відповідача листа б/н, в якому повідомила, що з 15.11.2018 постачання води на територію ТДВ "Кортекс" через ділянку водопроводу, що належить ФОП Антонюк А.О., буде припинено (т. 1, а. с. 81).

25.02.2019 р. позивач направила відповідачу оферту у вигляді пропозиції щодо виконання обсягу робіт для перенесення щита ЩР №1, який розташований на земельній ділянці ФОП Антонюк А.О. з кадастровим номером :01:016:0237 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на земельну ділянку, що належить ТДВ "Кортекс" з кадастровим номером № :01:016:0278, яка знаходиться за адресою Житомирська область, м.Коростишів, вул. Київська, 68. (т. 1, а. с. 8) .

Відповідач листом № 31 від 22.03.2019 р. на вказаний вище лист позивача повідомив, що електричний щит № 1, про який йдеться у листі позивача, в даний час і на перспективу має і буде мати в подальшому відповідне технологічне навантаження. Зазначив, що повернення до розгляду пропозиції позивача можливе лише виключно в разі комплексного вирішення всіх питань проходження по діючій сервітутній частині земельної ділянки позивача інженерних комунікацій ТДВ "Кортекс", а саме водогону, каналізації та електромереж (т. 1, а. с. 86).

Позивач вказує, що 21.06.2019 було погоджено із головним інженером МКП "Водоканал" Петрухіним С.М. План-схему водопостачання та водовідведення ФОП Антонюк А.О. по вул. Київській, 68а (т. 1, а. с. 92). Відповідно до якої, на переконання позивача вбачається, що з належної позивачу земельної ділянки не здійснюється водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, належну відповідачу, що вказує на факт відсутності комунікацій відповідача на земельній ділянці позивача.

Враховуючи викладене, ФОП Антонюк А.О. вважаючи, що на сервітутній частині земельної ділянки, що належить ФОП Антонюк А.О. відсутні інженерні мережі, що належать ТДВ "Кортекс", окрім кабельної лінії, що живить розподільчий щит № 1 та сам щит, який відповідач попередньо погоджується перенести на належну йому земельну ділянку, а також зважаючи на можливість відповідача доступу до доріг загального користування без використання земельної ділянки, належної позивачу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Окрім того, на підтвердження правонаступництва по оспорюваному договору, ТДВ "Корекс" до відзиву на позов додано належним чином завірену копію витягу із статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Корекс" (т. 1, а. с. 124), відповідно до п. п. 1.1.- 1.2. якого ТДВ "Корекс" є єдиним правонаступником ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс". Рішенням загальних зборів ВАТ "Коростишівська прядильно-ткацька фабрика "Кортекс" від 05.04.2011 р. №16 ВАТ "Коростишівська прядильно-ткацька фабрика "Кортекс" змінило найменування на ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс". ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс" належать усі майнові та не майнові права та обов`язки ВАТ "Коростишівська прядильно-ткацька фабрика "Кортекс".

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач звертаючись до суду просить зокрема визнати припиненим Договір на встановлення земельного сервітуту, укладений 08.11.2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк Антоніною Олексіївною, реєстровий номер 7116.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України сервітут є речовими правами на чуже майно.

За приписами ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Статтею 404 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

За приписами ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування;

в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту;

в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Згідно із статті 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Статтею 101 ЗК України встановлено, що дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами Договору на встановлення земельного сервітуту від 08.11.2011 р., його предметом є встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці ФОП Антонюк А.О., а саме: сервітут на прохід загальною площею 0,0096га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс", що за адресою м.Коростишів, Житомирської області, вул. Більшовицька, 68.

Статтею 406 ЦК України визначено перелік підстав припинення сервітуту, а саме:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут припиняється у разі:

1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом;

2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

3) спливу строку, на який було встановлено сервітут;

4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Також, за приписами ч. ч. 2-4 ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 102 ЗК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках:

а) поєднання в одній особі суб`єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки;

б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут;

в) рішення суду про скасування земельного сервітуту;

г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут;

ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років;

д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках:

а) припинення підстав його встановлення;

б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині припинення сервітуту, позивачка посилається на те, що на сервітутній частині земельної ділянки, що належить ФОП Антонюк А.О. відсутні інженерні мережі, що належать ТДВ "Кортекс", окрім кабельної лінії, що живить розподільчий щит № 1 та сам щит, який відповідач попередньо погоджується перенести на належу йому земельну ділянку, а також зважаючи на можливість відповідача доступу до доріг загального користування без використання земельної ділянки, належної позивачу.

В статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

За приписами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" зовнішні інженерні мережі - зовнішні теплові мережі (крім мереж систем автономного теплопостачання), зовнішні мережі гарячого водопостачання (крім мереж систем автономного гарячого водопостачання), зовнішні водопровідні мережі (крім мереж систем автономного водопостачання) до вузла комерційного обліку.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична мережа - сукупність електроустановок для передачі та/або розподілу електричної енергії.

В Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 визначено, що електропроводка - сукупність проводів і кабелів з кріпленнями, деталями монтажу та захисту, які прокладено на поверхні чи всередині конструктивних елементів споруд.

Визначення інженерні мережі також наведене в Положенні про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 р. № 448, а саме інженерні мережі - внутрішні та зовнішні мережі водопостачання, каналізації, теплопостачання, гарячого водопостачання, газопостачання, електропостачання (повітряні та кабельні) і споруди на цих мережах, що забезпечують казармений і житловий фонд.

Беручи до уваги, визначені законом підстави припинення сервітуту та обґрунтування позовних вимог, в даному спорі слід встановити відсутність на сервітутній частині земельної ділянки інженерних мереж відповідача, а мереж водопостачання та електропостачання.

На думку позивача інженерні мережі є приналежними та складовою частиною до головної речі (будівлі головного корпусу), а тому у зв`язку із набуттям права власності на головну річ, то відповідно, і набула право власності на приналежну та складову річ, зокрема мережі водопостачання.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитися із такою позицією позивача, з наступних підстав.

За приписами ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Проаналізувавши умови Договору купівлі-продажу від 30.10.2008р. суд зазначає, що останній не містить умов щодо продажу відповідачем позивачу інженерних мереж.

Апеляційний господарський суд зазначає, що в даному випадку зовнішні мережі, враховуючи визначення інженерних мереж та факт укладання оспорюваного договору від 08.11.2011 р., в тому числі для розміщення інженерних мереж, то мережі водопостачання/водовідведення розмішені поза межами головної будівлі не можуть вважатися приналежністю чи складовою головної речі, а тому вищевказані доводи скаржника є хибними.

Також, з вище наведених норм Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії вбачається, що до електричних мереж відноситься електропроводка, котра в свою чергу розміщується в будівлі чи поверх неї та відповідно може бути приналежністю та складовою головної речі, однак інші електричні мережі, котрі підходять до будівлі не можуть бути приналежністю чи складовою такої будівлі.

Поруч з тим, проаналізувавши матеріали господарської справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони не містять беззаперечних доказів існування чи відсутності мереж водопостачання/водовідведення відповідача на земельній ділянці позивача, котра обтяжена сервітутом. Вказані обставини в даному конкретному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, можуть бути доведені шляхом огляду в межах експертного дослідження земельної ділянки щодо якої встановлений сервітут. Проте сторонами відповідних заяв чи клопотань про проведення судової експертизи для вирішення вказаного питання не подавалося.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено факту відсутності мереж водопостачання/водовідведення відповідача на сервітутній частині земельної ділянки позивача, а відповідачем не доведено факту наявності таких мереж, що належали б останньому.

Також, обґрунтовуючи позов в цій частині позивач посилається на те, що на сервітутній частині наявна електромережа відповідача, однак таку мережу (щит та лінії електропередачі) можливо перенести на земельну ділянку відповідача.

З таких тверджень позивача вбачається, що вона не заперечує факту існування електричних мереж та розміщення електророзподільного щита на сервітутній частині земельної ділянки на даний час, така обставини підтверджується також матеріалами справи та не заперечується відповідачем у справі.

Тобто, вищевказане підтверджує те, що станом на день звернення до суду, така обставина встановлення сервітуту, як проходження інженерної мережі, а саме розміщення електророзподільного щита та мережі електропостачання не припинена, що відповідно не може бути підставою для припинення сервітуту.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо припинення сервітуту також вказує на те, що відповідач самостійно перекрив прохід до доріг загального користування.

Однак, такі дії відповідача не можуть вказувати на те, що такий прохід йому не потрібен, відсутність бажання у відповідача в подальшому користуватися таким проходом, а лише відображають волю останнього щодо розпоряджання своїм правом на доступ до доріг загального користування саме через сервітутну частину ділянки.

Звертаючись з даним позовом, ФОП Антонюк А.О. також зазначає на неможливість використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням, яка полягає в тому, що нею розпочато підготовчі роботи для початку будівництва магазину непродовольчих товарів, для чого необхідно облаштувати будівельний майданчик, завести будівельні матеріали та обладнання, забезпечити цілодобову охорону матеріальних цінностей, тощо, однак наявність земельного сервітуту унеможливлює розпочати будівництво та фактично перешкоджає підприємницькій діяльності позивача.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, земельна ділянка, що належить позивачу з кадастровим номером :01:016:0237 за цільовим призначенням відноситься до земель промисловості.

За приписами ст. 65 ЗК України, землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Порядок використання земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом.

Згідно із ч. 1 ст. 66 ЗК України, до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

В той же час, обґрунтовуючи позов неможливістю використання земельної ділянки за цільовим призначенням не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що встановлений земельний сервітут унеможливлює використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Поруч з тим, при укладанні Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.11.2011 р. позивач була обізнана та погодилась з умовою про встановлення земельного сервітуту та обмеження щодо земельної ділянки.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що позивачем не доведено припинення існування обставин для яких встановлювався земельних сервітут чи наявність інших істотних обставин, котрі б слугували підставою для припинення сервітуту, а тому позовні вимоги в частині припинення Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08.11.2011 р. є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи відмову в задоволенні позову в частині припинення Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08.11.2011 р., суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені позову в частині припинення дії земельного сервітуту та скасування державної реєстрації земельного сервітуту на прохід загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж відповідача, встановлений відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237, встановленого на підставі Договору на встановлення земельного сервітуту, укладеного 08 листопада 2011 року ТДВ "Кортекс" та ФОП Антонюк А.О., реєстровий номер 7116.

Аналізуючи позовні вимоги про зобов`язання ТДВ "Кортекс" усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0237 шляхом зобов`язання ТДВ "Кортекс" демонтувати частину електромережі, що живить розподільчий щит №1 та розподільчий щит ЩР-1, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0237, судом береться до уваги наступне.

Заявляючи вказану вимогу, позивач посилається на ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

В той же час, із вище встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи вбачається, що відповідач користується земельною ділянкою позивача на відповідній правовій підставі, а саме на підставі Договору про встановлення земельного сервітуту, який не припинив дію, не визнаний недійсним та не розірваний.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу позивача на приписи ч. 7 ст. 403 ЦК України, відповідно до яких збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ФОП Антонюк А.О. до ТДВ "Кортекс" заявлені в справі № 906/656/19 є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку із чим в їх задоволенні слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 24.10.2019р. у справі № 906/656/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 24.10.2019р. у справі №906/656/19 - без змін.

2. Справу № 906/656/19 надіслати Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "27" лютого 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.