ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 справа № 914/3218/15

м.Львів

за позовною заявою: Державної іпотечної установи, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", м.Городок, Городоцький район, Львівська область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", м.Київ

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м.Київ

про: стягнення 36834160,99 Євро (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 31.08.2015р. становить 879 231 422,83 грн.)

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Зарицької О.Р.

За участю представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи на стороні позивача: не з`явився

Від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився

Суть спору:

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Державної іпотечної установи, м.Київ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", м.Городок, Городоцький р-н, Львівська область про стягнення 36834160,99 Євро (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 31.08.2015р. становить 879 231 422,83 грн.).

Ухвалою суду від 09.09.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2015р.

В судовому засіданні 05.10.2015р. судом оголошено перерву до 20.10.2015р.

Ухвалою суду від 20.10.2015 залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ПАТ "Дельта Банк" та зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішеннями Господарського суду м. Києва у справах №№ 910/25485/15, 910/25484/15, 910/25480/15, 910/25482/15.

21.10.2019 за вх.№43350/19 до суду від ПАТ "Дельта Банк" поступило клопотання про поновлення провадження у справі, в якому зазначено, що обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі, усунуті, відтак третя особа: АТ "Дельта Банк" просить суд поновити провадження у справі №914/3218/15.

Ухвалою суду від 30.10.2019 провадження у справі поновлено та підготовче засідання призначено на 27.11.2019.

13.11.2019 за вх.№47040/19 в документообігу суду зареєстровано надіслану позивачем заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в задоволенні якої ухвалою суду від 18.11.2019 відмовлено з підстав викладених в ній.

Ухвалою суду від 27.11.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та підготовче засідання відкладено на 11.12.2019

Ухвалою суду від 11.12.2019 продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів з 31.12.2019р. та відкладено підготовче засідання на 15.01.2020.

02.01.2020р. за вх.№102/20 в документообігу суду зареєстровано подану позивачем заяву про участь у підготовчому засіданні, яке призначене на 15.01.2020р. в режимі відеоконференції, в задоволенні якої ухвалою суду від 14.01.2020 відмовлено з підстав викладених в ній.

Ухвалою суду від 15.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 05.02.2020.

05.02.2020р. за вх.№290/20 в документообігу суду зареєстровано подану ТзОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" заяву (б/н від 04.02.20209 року) про заміну сторони (первісного кредитора) на його правонаступника (нового кредитора) (про залучення правонаступника в порядку ст.52 ГПК України. Зокрема, заявник зазначає, що 06.12.2019 між АТ "Дельта Банк" та ТзОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" укладено договір №2096/К/2 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з яким, до ТзОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" перейшли права вимоги за кредитним договором №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ТзОВ "Танк Транс", а також за всіма договорами забезпечення зазначеного кредитного договору, у зв`язку з чим, вважає, що заявник є новим кредитором для ТзОВ "Танк Транс" та правонаступником ПАТ "Дельта Банк" у цій справі, у зв`язку з чим, і просить суд залучити до участі у справі правонаступника на підставі ст.52 ГПК України.

Ухвалою від 05.02.2020 розгляд справи відкладено на 12.02.2020, з метою надання можливості учасникам справи висловити свою правову позицію щодо заяви ТзОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" від 04.02.2020 про заміну ПАТ "Дельта Банк" його правонаступником.

12.02.2020 за вх.№7561/20 від ТзОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" поступило клопотання про долучення до матеріалів справи, а саме: копії Протоколу електронних торгів від 07.11.2019 по лоту №UKR-2019-05, за результатами якого був укладений Договір №2096/К/2 про відступлення прав вимоги від 06.12.2019; копії платіжного доручення від 02.12.2019 №1 про перерахування на користь АТ «Дельта Банк» 328 672 338,02 грн. за придбання активів згідно з протоколом електронних торгів від 07.11.2019 №UKR-2019-05 та акту приймання-передачі оригіналів кредитних справ від 06.12.2019.

Представник позивача в судове засідання 12.02.2020 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи по суті (під розписку у попередньому засіданні, що проводилось 05.02.2020).

В судове засіданні 12.02.2020 представник відповідача не з`явився.

Треті особи в судове засідання 12.02.2020 явки представників не забезпечили.

В судовому засіданні розглянуто заяву ТзОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" від 04.02.2020 про заміну ПАТ "Дельта Банк" його правонаступником, за результатами розгляду якого заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" про заміну учасника у справі №914/3218/15 задоволено та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

В процесі розгляду матеріалів справи суд встановив:

Державна іпотечна Установа обґрунтовує свої позовні вимоги до відповідача тим, що останній не сплачує заборгованість за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2005880 від 09.06.2011, укладеним між відповідачем та ПАТ "Дельта Банк".

Позивач покликається на те, що свої самостійні вимоги за Кредитним договором були набуті ним на підставі Договору застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та Договору відступлення прав вимоги №Д-1.2/2014 від 04.09.2014.

Відповідач вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву (вх.№48170/19 від 20.11.2019).

В обґрунтування своїх заперечень відповідач покликається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/6052/16 про визнання недійсними нікчемних договорів застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та відступлення права вимоги № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Державної іпотечної установи відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/6052/16 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Державної іпотечної установи задоволено повністю, визнано недійсним Договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Державною іпотечною установою, визнано недійсним Договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Державною іпотечною установою, а також встановлено ознаки їх нікчемності, передбачені ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту.

"частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод;

відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі".

Окрім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині цього рішення зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2005880 від 09.06.2011, укладеним між відповідачем та ПАТ "Дельта Банк", вказуючи підставою своїх вимог право вимоги за Договором застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та Договором відступлення прав вимоги №Д-1.2/2014 від 04.09.2014.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

В даному випадку, як було встановлено судом, виходячи із змісту позовної заяви та її прохальної частини, позивач - новий кредитор вважає, що відповідач порушив його інтереси, зокрема, не повертає заборгованість, яка перейшла до нього за Договором застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та Договором відступлення прав вимоги №Д-1.2/2014 від 04.09.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі № 910/6052/16 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Державної іпотечної установи задоволено повністю, визнано недійсним Договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Державною іпотечною установою, визнано недійсним Договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Державною іпотечною установою, а також встановлено ознаки їх нікчемності, передбачені ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, належних доказів про порушення саме прав та інтересів Державної іпотечної установи до позовної заяви не долучено та суду не надано.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи, що за обставинами справи Договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014, за яким Державна іпотечна установа отримала право вимоги до відповідача, визнаний недійсним, при цьому позивач не надав інших доказів, якими порушується його право відповідачем, відтак, є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 236-238, 230, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 73080,00 грн., сплачений позивачем по платіжному дорученню №4561 від 31.08.2015, покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у строки передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 20.02.2020.

Суддя Кітаєва С.Б.