РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2020Справа № 910/17480/19
Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Князьков В.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «АТП 13058», м. Київ

про стягнення 38 499,92 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «АТП 13058» про стягнення заборгованості за надані послуги з приймання стічних вод через приєднані мережі у розмірі 27 634,58 грн, стягнення штрафу в розмірі 1 381,73 грн та пені у розмірі 4 348,55 грн за порушення договору в частині своєчасної оплати наданих послуг, стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 981,44 грн та 3% річних у розмірі 1 153,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07169/5-01 від 12.01.2007 в частині своєчасної оплати наданих послуг в розмірі 27 634,58 грн, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф, пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

20.01.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не визнає суму заборгованості, оскільки вважає, що особою яка фактично споживає послуги з 2014 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ». Також відповідач просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

04.02.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що будь-яких договірних відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» не існує, а твердження відповідача не відповідають обставинам справи.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про залучення третьої особи, господарський суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07169/5-01 від 12.01.2007. Договір № 07169/5-01 від 12.01.2007 укладено між позивачем та відповідачем, умовами договору не передбачено виконання зобов`язань будь-якими іншими особами, або делегування сторонами будь-яких функцій за договором третім особам у тому числі і Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Отже, враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» не є стороною договору, визначеного позивачем підставою позову та відповідно не є зобов`язаною стороною за договором, рішення у даній справі не вплине на його права або обов`язки, а тому клопотання відповідача про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не підлягає задоволенню.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступні фактичні обставини справи.

ВСТАНОВИВ:

12.01.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Київводоканал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Автотранспортним підприємством 13058», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «АТП 13058» (абонент) укладено договір № 07169/5-01 на постачання питної води та приймання стічних вод, за умовами якого постачальник зобов`язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (в подальшому - місцеві правила приймання), а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 01.07.1994 № 65 (в подальшому Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2020 за №37 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

01.10.2013 між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору на водовідведення додаткового об`єму стічних вод, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів.

Відповідно із п. 75.1. договору цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить про це іншу сторону.

Згідно із п. 2.1. облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється: п. 2.1.1. за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води для поливу визначається з урахуванням показань всіх лічильників зареєстрованих за абонентом.

Зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (п. 2.1.2. договору).

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання (п. 2.1.4. договору).

Вартість послуг з водовідведення додаткового об`єму стічних вод, які потрапляють в комунальну каналізацію м. Києва через зливоприймачі та люки каналізаційних колодязів розраховується постачальником щомісячно (в інших випадках на квартал або рік) в залежності від об`ємів відведених стічних вод та на підставі тарифів на послуги з водовідведення, встановлених уповноваженими органами згідно з чинним законодавством України, і величини рівня атмосферних опадів за даними Гідрометцентру України. В разі зміни тарифів у період дії договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до договору стосовно строків їх введення та розмірів (ч.3 п. 1 Додаткової угоди).

Відповідно до п. 2.1.6. договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника з необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

Оплата послуг здійснюється абонентом на підставі розрахункового документа, який постачальник направляє абоненту в електронному вигляді (дебетові повідомлення) або у паперовому вигляді (вимоги-доручення, рахунки тощо) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника щомісячно (в інших випадках один раз на квартал або на рік), у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа абоненту або до банківської установи абонента. В разі неотримання від постачальника поточного розрахункового документа, абонент самостійно отримує його у постачальника та здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним періодом. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходять від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу першочергово зараховується постачальником в погашення боргу (п. 2.2.2 договору та ч. 4 п. 1 Додаткової угоди до договору).

За умовами п.п. 4.1., 4.2. розділу 4 договору за відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості позивачем надано, а відповідачем отримано послуг з приймання стічних вод через приєднані мережі за період з 01.06.2017 по 30.06.2019, з урахування кількості атмосферних опадів за даними Гідрометцентру України на загальну суму 62 074,85 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю у відповідача, як вказує позивач, заборгованості з оплати наданих послуг за період з 01.06.2017 по 30.06.2019 на загальну суму 27 634,58 грн.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з приймання стічних вод через приєднані мережі в сумі 27 634,58 грн, господарський суд зазначає таке.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 Цивільного кодексу України).

З огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 07169/5-01 від 12.01.2007 як належну підставу у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», сферу дії якого визначено статтею 2 Закону, а саме дія цього Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, надають послуги з водовідведення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води та/або послуг з водовідведення, станом джерел, систем питного водопостачання та водовідведення, а також споживачів питної води та/або послуг з водовідведення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення стічних вод за допомогою системи централізованого водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» в чинній редакції визначено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зокрема, на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів.

Відтак, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Відповідач є споживачем послуг з постачання питної води, якість якої відповідає Державним санітарним нормам та правилам «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною», затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України №400 від 12.05.2010.

Як зазначалось вище, у відповідності до п.1.1 спірного правочину споживач повинен дотримуватись Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які було затверджено наказом Державного комітету України №65 від 01.07.1994.

Наразі, суд зауважує, що вказані Правила втратили чинність на підставі наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» (далі - Правила №190).

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1ст.530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з п. п. 3.1, 3.7 Правил №190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Пунктом 2.2.1 договору та ч. 4 п. 1 Додаткової угоди до договору передбачено, що оплата послуг здійснюється абонентом на підставі розрахункового документа, який постачальник направляє абоненту в електронному вигляді (дебетові повідомлення) або у паперовому вигляді (вимоги-доручення, рахунки тощо) шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника щомісячно (в інших випадках один раз на квартал або на рік), у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа абоненту або до банківської установи абонента. В разі неотримання від постачальника поточного розрахункового документа, абонент самостійно отримує його у постачальника та здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним періодом

Під час розгляду справи судом було встановлено, що за період з червня 2017 року по червень 2019 року за кодом 1-442 (стічні води) позивачем було надано, а відповідачем спожито послуг з водовідведення на суму 62 074,85 грн, з яких відповідачем оплачено 34 379,14 грн, що підтверджується даними Українського гідрометеорологічного центру, розшифровками рахунків відповідача щодо об`єму та тарифів отриманих послуг та довідкою АТ «Банк Кредит Дніпро», яка підтверджує направлення до банківської установи відповідача платіжних документів.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відтак, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пункту 2.2.1. договору, відповідач повинен був сплачувати послуги отримані у період з червня 2017 року по червень 2019 року, у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа абоненту або до банківської установи абонента. Отже, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов`язань, щодо яких заявлено позов, настав.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із п. 2.2.4 договору у разі незгоди зо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Відомостей про проведення звірки розрахунків або незгоди відповідача із вартістю отриманих послуг матеріали справи не містять.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За висновками суду, відповідачем не було спростовано наданого позивачем розрахунку вартості послуг з водовідведення на суму 62 074,85 грн, не подано суду контррозрахунку вартості спожитих послуг за спірний період. При цьому матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів у розмінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виконання зобов`язань щодо оплати послуг з приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 27 634,58 грн.

Таким чином, враховуючи принцип обов`язковості належного виконання господарського зобов`язання, приймаючи до уваги, що відповідачем не було спростованого розміру здійсненого позивачем нарахування за договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Публічного акціонерного товариства «АТП 13058» про стягнення 27 634,58 грн підлягають задоволенню.

Твердження відповідача, що фактичним споживачем послуг за договором є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» судом не приймаються з огляду на те, що договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07169/5-01 від 12.01.2007 укладено між позивачем та відповідачем, умовами договору не передбачено виконання зобов`язань будь-якими іншими особами, або делегування сторонами будь-яких функцій за договором третім особам у тому числі і Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ». Доказів повідомлення позивача як постачальника за договором щодо підключення нового абонента до централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: м. Київ, вул. Кайсарова, 7/9 та відповідно вимоги про внесення змін до договору, відповідачем суду не надано.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, штрафу та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом пункту 4.2 Договору у разі порушення строків виконання зобов`язання з оплати за надані послуги абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 4.6 Договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати абонент сплачує постачальнику штраф в розмірі 5% від суми, які відмовився сплатити.

При цьому, як зазначено у п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк не виконано свого обов`язку з оплати наданих послуг з приймання стічних вод через приєднані мережі на суму 27 634,58 грн, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення штрафу та пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховано пеню.

Також судом прийнято до уваги, що частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Встановлений наведеною нормою строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання не є строком позовної давності, в межах якого особа може звернутись за захистом свого порушеного права або інтересу, а тривалість цього може бути встановлена договором за домовленістю сторін.

У пункті 4.2 Договору сторони визначили, що нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, що узгоджується з положеннями частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

При перевірці наданого позивачем розрахунку пені судом встановлено, що такий розрахунок є вірним, а сума пені становить 4 348,55 грн.

При розгляді вимог про стягнення штрафу господарський суд виходить з того, що умова пункту 4.6 договору, по суті, передбачає сплату відповідачем штрафу за невиконання грошового зобов`язання, а саме за несплату вартості поставленої води та наданих послуг з відведення води. При цьому, право на стягнення з відповідача штрафу виникає у позивача відразу з виникненням прострочення оплати вартості поставленої води та наданих послуг з відведення води (незалежно від кількості днів прострочення) та обраховується від простроченої суми.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку розміру штрафу, судом встановлено, що сума штрафу за прострочення оплати наданих послуг 27 634,58 грн (27 634,58 грн х 5% = 1 381,75 грн) та є більшою, ніж сума нарахована позивачем, у зв`язку з чим, враховуючи межі позовних вимог, вимоги про стягнення штрафу в розмірі 1 381,53 грн підлягають задоволенню у повному обсязі

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат судом встановлено, що такий розрахунок є вірним, сума 3 % річних становить 1 153,62 грн, сума інфляційних втрат становить 3 981,44 грн, а відповідні позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Публічного акціонерного товариства «АТП 13058» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АТП 13058» (03022, м. Київ, вул. Кайсарова, буд. 7/9; ідентифікаційний код 05475147) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 03327664) основний борг в сумі 27 634 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять чотири) грн 58 коп, інфляційні втрати в сумі 3 981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна) грн 44 коп, 3% річних в сумі 1 153 (одна тисяча сто п`ятдесят три) грн 62 коп, пеню в сумі 4 348 (чотири тисячі триста сорок вісім) грн 55 коп, штраф в сумі 1 381 (одна тисяча триста вісімдесят одна) грн 73 коп та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.02.2020.

Суддя В.В. Князьков