ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/975/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

за участю представників сторін:

заявника: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

ДВС: не з`явився,

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" /вх.№2-148/20 від 07.02.2020р./ на рішення начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір Володимира Олександровича подану у справі №916/975/19, -

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "САП УКРАЇНА" /03150, м. Київ, вул. Ділова, буд.5/

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" /65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, буд.3/

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.06.2019р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САП УКРАЇНА" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САП УКРАЇНА" заборгованість за договором №073/2003 від 26.12.2003р. в сумі 8 587 673,08 грн, пеню в сумі 138 041, 33грн., 3% річних в сумі 349 290, 12грн., інфляційні втрати в сумі 1 185 705, 94грн., судовий збір в сумі 172 546, 24грн.

23.07.2019р. на примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2019р. видано відповідні накази.

07.02.2020р. до Господарського суду Одеської області від Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" надійшла скарга на рішення державного виконавця /вх.№2-148/20/, відповідно до якої скаржник просить суд: 1) визнати постанову начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір Володимира Олександровича про стягнення виконавчого збору від 29.01.2020р., що винесена в рамках виконавчого провадження №59822755 - неправомірною; 2) скасувати постанову начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір Володимира Олександровича про стягнення виконавчого збору від 29.01.2020р., що винесена в рамках виконавчого провадження №59822755.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.02.2020р. прийнято скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" /вх.№2-148/20 від 07.02.2020р./ на рішення державного виконавця у справі №916/975/19 до розгляду, призначено розгляд скарги на 17.02.2020р. о 11год.40хв.

Заявник, стягувач та Южненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи телефонограми здійснені секретарем судового засідання Бачур А.В., при цьому представники сторін в судове засідання не з?явились, що в силу вимог ч.2 ст.342 ГПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, докази надані заявником до скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПУ України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини 1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених cm, 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувана та боржника.

Так, як вбачається з матеріалів скарги, на виконання наказу про примусове виконання рішення суду, 15.08.2019р. начальником Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Свір В.О. відкрито виконавче провадження №59822755.

16.08.2019р. Свір В.О. було прийнято рішення (постанова) про арешт майна боржника, відповідно до якої Свір В.О. наклав арешт на все майно, що належить боржнику - Публічному акціонерному товариству "Одеський припортовий завод", яке ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2019р. (суддя Цісельський О.В.) визнано неправомірною та скасовано.

Крім того, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019р. №36, Публічне акціонерне товариство "Одеський припортовий завод" було включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності.

У відповідності до п.12 ч.1 ст.34 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Частиною 2 ст.34 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

29.08.2019р. начальник відділу Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Свір В.О., керуючись п. 12 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України "Про виконавче провадження", виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 916/975/19 виданого 23.07.2019р.

27.12.2019р. старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Яківчук Г.О. винесено постанову про передачу виконавчого документу наказу № 916/975/19 виданого 23.07.2019р. Южненському міському відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою від 13.01.2020р. начальником відділу Свір В.О. прийнято виконавче провадження № 59822755 з примусового виконання наказу № 916/975/19 виданого 23.07.2019р.

Відповідно до ч.4 ст.27 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як з`ясовано судом, під час вчинення виконавчих дій щодо відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору винесено не було.

При цьому, постановою від 29.01.2020р. начальником відділу Свір В.О. стягнуто з боржника - Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД" виконавчий збір у розмірі 1043325,67 грн.

Так, як встановлено судом, постановою від 29.01.2020р. начальником відділу Свір В.О. прийнято зупинене виконавче провадження № 59822755 з примусового виконання наказу № 916/975/19 виданого 23.07.2019р.

Відповідно до ч.5 ст.35 ЗУ "Про виконавче провадження" після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Оскільки, матеріали скарги не містять доказів продовження виконавчого провадження №59822755 з примусового виконання наказу № 916/975/19 виданого 23.07.2019р., суд доходить до висновку про те, що у начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свір В.О. було відсутнє право на винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Окремо, відповідно ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.08.2019р. розстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 20.06.2019р. у справі № 916/975/19 строком на 6 місяців, шляхом щомісячного погашення заборгованості.

З урахуванням положень пункту 6 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати.

Між тим, начальником Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свір В.О. було вираховано та стягнуто виконавчий збір, не із суми, за якою сплинув строк сплати, а із суми, яка була передбачена наказом суду №916/975/19 виданим 23.07.2019р та складалась із заборгованості за договором №073/2003 від 26.12.2003р., пені, 3% річних, інфляційних втрат та судового збору.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору саме у розмірі 1 043 325,67грн. не було.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" про визнання постанови начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір В.О. про стягнення виконавчого збору від 29.01.2020р., що винесена в рамках виконавчого провадження №59822755 неправомірною та скасування постанови начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір В.О. про стягнення виконавчого збору від 29.01.2020р., що винесена в рамках виконавчого провадження №59822755 є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, господарський суд також враховує, що державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Свір В.О. не надано до суду жодних доказів, які б спростовували встановлені господарським судом обставини щодо неправомірності дій державного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" /вх.№2-148/20 від 07.02.2020р./ на рішення начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір В.О. у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.234, 340, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" /вх.№2-148/20 від 07.02.2020р./ - задовольнити повністю.

2.Визнати постанову начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір Володимира Олександровича про стягнення виконавчого збору від 29.01.2020р., що винесена в рамках виконавчого провадження №59822755 - неправомірною.

3.Постанову начальника Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Свір Володимира Олександровича про стягнення виконавчого збору від 29.01.2020р., що винесена в рамках виконавчого провадження №59822755 - скасувати.

Ухвала набрала чинності 21.02.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст складено 21 лютого 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський