ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3444/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

секретар судового засідання : Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 (суддя Петренко І.В.., повний текст складено 06.12.2019) у справі №904/3444/19

за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», м.Кривий Ріг

до комунального підприємства «Кривбасводоканал», м.Кривий Ріг

про зміну договору шляхом визнання укладеними додаткових угод

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулося до господарського суду з позовною заявою до КП «Кривбасводоканал» в якій просить суд змінити договір про обслуговування підвищувальних насосів холодної води №1701-ВНС/286-МЕХ від 09.08.2017 шляхом визнання укладеними додаткових угод, а саме:

- Додаткової угоди №4 в запропонованій редакції позивача;

- Додаткової угоди №5 в запропонованій редакції позивача;

- Додаткової угоди №6 в запропонованій редакції позивача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 провадження у справі закрито.

Вказана ухвала обгрунтована закінченням дії договору №1701-ВНС/286-МЕХ від 09.08.2017, що унеможливлює внесення змін до такого договору.

Не погодившись з ухвалою, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- підписуючи додаткову угоду від 28.10.2019 до договору від 09.08.2017 №1701-ВНС/286-МЕХ сторони дійшли згоди відносно узгодження лише технічних питань договору щодо припинення обслуговування підвищувальних насосних агрегатів, проте питання щодо внесення змін у вартість послуг та подальшого здійснення її оплати залишилося сторонами не врегульованим;

- в п.7.4 договору міститься застереження «Цей договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31.10.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором», разом з тим, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині здійснення оплати за надані послуги не виконав та постійно ухилявся від приведення умов договору у відповідність з реальними обставинами шляхом укладення відповідних додаткових угод №№4, 5, 6 до договору;

- оскаржувана ухвала суду підписана не суддею Петренко І.В., а його помічником;

- суд не вирішив питання щодо судового збору, а лише надав роз`яснення про повернення сплаченої суми судового збору, разом з тим, резолютивна частина ухвали висновку про повернення або відмови у поверненні судового збору не містить.

Просить ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

09.08.2017 між АТ «Криворізька теплоцентраль» (замовником) та КП «Кривбасводоканал» (виконавцем) укладено договір про обслуговування підвищувальних насосів холодної води №1701-ВНС/286-МЕХ.

26.04.2019 позивач направив відповідачу лист №1914/13 про укладення додаткової угоди №4 до договору стосовно внесення змін в розрахунок витрат з обслуговування підвищувальних насосів холодної води, у зв`язку із тим, що у міжопалювальний період працівники позивача при роботах у ТРП АТ "Криворізька теплоцентраль" працюють виключно для обслуговування вказаних насосів. Крім того, відповідача попереджено, що у разі не підписання додаткової угоди, з 15.05.2019 обслуговування вказаного обладнання буде припинено.

Відповідач листом від 14.05.2019 №4955 надав відповідь та просив роз`яснити збільшені позивачем витрати на оплату праці.

Позивач листом від 23.05.2019 №2155/08 повідомив, що безперервне обслуговування обладнання теплових розподільчих пунктів потребує лише в опалювальний сезон, тоді як в міжопалювальний сезон робітники посади "Оператор теплових пунктів", що працюють за строковим трудовим договором мають бути звільнені. Таким чином, у наданому кошторисі, за міжопалювальний період витрати на обслуговування підвищувальних насосів в частині заробітної плати працівників відображено на рівні фактичних витрат та складають 100%. Разом з тим, збільшення однієї людино/години з 33,68грн. до 41,76грн., що становить 24 відсотка, відбулося за рахунок збільшення законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1684,00грн. до 2102,00грн., тобто на 24,8%, а отже відповідне збільшення посадових окладів працівників з 3534,00грн. до 4391,00грн., що становить 24 відсотка.

Листом від 23.05.2019 №2155/08 позивач повторно направив на адресу відповідача додаткову угоду №4 для підписання.

Відповідач листом від 07.06.2019 №6026 відмовився від підписання додаткової угоди №4 надавши її проект у своїй редакції.

Позивач листом від 10.06.2019 №2332/08 повідомив відповідача, що розрахунки виконано відповідно до фактичних витрат та не можуть бути зменшені, оскільки на зазначених у договорі ТРП оператори теплових пунктів працюють у безперервному режимі. До вказаного листа позивач втретє долучив додаткову угоду.

30.05.2019 на адресу позивача надійшов лист відповідача №5564 від 28.05.2019 щодо виключення з Додатку №1 до договору теплового розподільчого пункту №13 з обслуговування у зв`язку із тим, що потреба в його обслуговуванні відпала.

Позивач супровідним листом від 13.06.2019 №2391/13 надав відповідачу додаткову угоду №5.

Супровідним листом від 13.06.2019 №2390/13 позивач направив відповідачу акт виконаних робіт №223 від 31.05.2019; рахунок на оплату №4432 від 31.05.2019 за обслуговування підвищувальних насосів холодної води та розрахунок витрат з обслуговування вказаних насосів з проханням повернути один примірник акту виконаних робіт на адресу позивача.

13.06.2019 на адресу позивача надійшов лист відповідача від 12.06.2019 №6283 щодо виключення з договору теплового розподільчого пункту №54 із обслуговування у зв`язку із тим, що відсутня потреба в його обслуговуванні.

25.06.2019 позивач направив відповідачу додаткову угоду №6.

В подальшому, 15.07.2019 на адресу позивача від відповідача надійшов лист №3120 щодо укладення додаткових угод, в якому відповідач вказав, що не має можливості переглянути умови договору в бік збільшення витрат, так як в тарифі на ліцензійну діяльність відповідача у 2019 році на обслуговування насосів холодної води позивача передбачено витрати на рівні 1465,00грн. без ПДВ на рік, а інших джерел покриття витрат на утримання насосних станцій, крім узгодженого тарифу у підприємства відповідача немає.

15.07.2019 на адресу позивача від відповідача надійшов лист №3121 щодо повернення актів виконаних робіт в якому відповідач повідомив, що повертає позивачу акти виконаних робіт, рахунки та розрахунки витрат за квітень і травень 2019 року до договору без оформлення, так як додаткові угоди №4, 5, 6 не підписано.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказав, що обставини, які склалися між сторонами, охоплюються приписами ч.2 ст.651 ЦК України, які надають право змінити договір у судовому порядку за вимогою однієї із сторін договору, оскільки в даному випадку має місце відмова відповідача від зміни договору.

Матеріали справи свідчать також і про те, що під час вирішення даного спору судом першої інстанції між сторонами укладено додаткову угоду №8/4-79-МЕХ від 28.10.2019 до договору про обслуговування підвищувальних насосів холодної води №1701-ВНС/286-МЕХ від 09.08.2017, відповідно до п.1 якої, у зв`язку із встановленням замовником підвищувальних насосних агрегатів окремо в кожному багатоповерховому будинку, що виключає в подальшому потребу виконавцем обслуговувати насосне обладнання згідно з "Переліком підвищувальних насосів холодної води, встановлених в ТРП АТ "Криворізька теплоцентраль", наведеним в Додатку №1 до Договору, сторони дійшли згоди викласти пункт 7.4 договору у наступній редакції:

"7.4. Цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.10.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків відповідно до умов договору".

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Укладаючи господарський договір сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч 3 ст. 180 ГК України).

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії договору є час, впродовж якого існують зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору у даній справі є внесення змін до договору від 09.08.2017 №1701-ВНС/286-МЕХ.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано до суду 05.08.2019.

Разом з тим, 05.11.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії додаткової угоди №8/4-79-МЕХ від 28.10.2019 до договору про обслуговування підвищувальних насосів холодної води №1701-ВНС/286-МЕХ від 09.08.2017.

П. 1 цієї додаткової угоди узгоджено викласти пункт 7.4 договору у наступній редакції:

"7.4. Цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.10.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків відповідно до умов договору".

Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції строк дії договору №1701-ВНС/286-МЕХ від 09.08.2017, в який позивач просить внести зміни, закінчився.

Таким чином, як правильно встановлено господарським судом, закінчення дії договору унеможливлює внесення змін до такого договору.

У зв`язку з тим, що судом встановлена відсутність підстав для подальшого здійснення провадження у справі про зміну договору, строк дії якого закінчився, провадження у такій справі в даному випадку підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України - за відсутністю предмету спору, про що було вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про наявність в додатковій угоді №8/4-79-МЕХ від 28.10.2019 застереження про те, що «цей договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31.10.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором», разом з тим, відповідач своїх зобов`язань за договором в частині здійснення оплати за надані послуги не виконав, що є підставою для внесення змін до договору колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Наслідки закінчення строку дії договору встановлені ч.4 ст.631 ЦК України, згідно якої закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже припинення строку дії договору не звільняє сторону договору від виконання свого обов?язку, який нею був порушений під час дії договору.

Проте, в даному випадку, предметом спору є внесення змін до договору, а не стягнення заборгованості з відповідача за надані позивачем послуги.

Не приймаються до уваги доводи скаржника стосовно того, що оскаржувана ухвала суду підписана не суддею Петренко І.В., а його помічником, оскільки оскаржувана ухвала підписана саме суддею Петренко І.В. (а.с.135 на звороті).

Стосовно доводів скаржника про те, що суд не вирішив питання щодо судового збору, а лише надав роз`яснення про повернення сплаченої суми судового збору, разом з тим, резолютивна частина ухвали висновку про повернення або відмови у поверненні судового збору не містить, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст.231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема у разі закриття провадження у справі.

Отже, лише після звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору суд може прийняти рішення щодо повернення стороні судового збору.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалу суду слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269, 270, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 у справі №904/3444/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25.02.2020р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна