Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. м. Житомир Справа № 906/11/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Черниш О.М. - адвокат, ордер серії ЖТ №067057 від 23.12.2019р

від відповідача: не прибув

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен-Полісся" (м. Житомир)

до Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (м. Житомир)

про стягнення 102 667,81 грн

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 23.01.2020 року провадження у справі за позовом ТОВ "Рошен-Полісся" (м. Житомир) до відповідача Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (м. Житомир) про стягнення 102 667,81 грн відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 24.02.2020 року.

В засіданні розгляду справи по суті 24.02.2020 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України про задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рошен-Полісся" звернувся з позовом до суду до відповідача Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (м. Житомир) про стягнення 102 667, 81 грн, з яких: 93 696, 05 грн основного боргу, 392, 70 грн 3% річних, 3894, 26 грн пені, 4684, 80 грн штраф.

В обгрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання щодо сплати коштів за отриманий товар згідно умов, порядку та строків, визначених умовами Договору поставки товару №04/04/2018(3747) від 04 квітня 2018 року.

Правові підстави позову: ст.ст. 11,16,22,509,510,526,527,530,549,610,611,625 ЦК України.

Відповідач Державне підприємство "Житомирський лікеро-горілчаний завод" заяву по суті спору, а саме відзиву на позов, суду не подав.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання розгляду справи по суті обов`язковою не визнавалась, господарський суд вважає, що неявка представника відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Отже, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України справу вирішено судом за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рошен-Полісся" (як позивач, постачальник) та Державним підприємством "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (як відповідач, покупець) укладено Договір поставки товару №04/04/2018 (3747), згідно якого постачальник зобов`язався систематично постачати і передавати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язався приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору (надалі за текстом - Договір поставки №04/04/2018).

Одночасно сторони уклали Протокол узгодження протиріч №1 до Договору поставки товару №04/04/2018 від 04.04.2018 року.

Під товаром розуміються - товари торгових марок "Рошен" та "Мрія". Місце поставки товару - магазин покупця за переліком згідно Додатку №1 до Договору (п.п. 1.2. в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018, 1.3. Договору поставки №04/04/2018).

Поставка товару здійснюється на підставі заявки покупця, яка узгоджується з постачальником (п. 2.1. Договору поставки №04/04/2018).

Товар повинен бути поставлений покупцю не пізніше 2-х робочих днів після дати погодження заявки постачальником, якщо інший строк не погоджений сторонами в заявці додатково (п. 2.5. в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018).

Передача товару здійснюється в місці поставки товару (п. 2.7. Договору поставки №04/04/2018).

Перелік права власності на товар відбувається з моменту підписання відповідальною особою покупця видаткових накладних (п. 2.11. Договору поставки №04/04/2018).

Прийняття товару, його якість, пакування і маркування сторони погодили в розділі 3 Договору поставки №04/04/2018 та у Протоколі узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018.

Ціна товару визначається на підставі Специфікації, яка погоджується сторонами. Вимоги покупця щодо форми та змісту Специфікації є обов`язковими для постачальника (п. 4.1. Договору поставки №04/04/2018).

Загальна вартість товару формується на підставі видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору та (або) додатків до договору (п. 4.2. Договору поставки №04/04/2018).

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється в безготівковому порядку протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня від дати поставки товару (п. 4.3. в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018).

У разі прострочення оплати товару покупець сплачує на вимогу постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 5.2. Договору поставки №04/04/2018).

У разі прострочення покупцем строку оплати за товар, що вказаний у п. 4.3. даного Договору, більш ніж на двадцять календарних днів покупець повинен додатково сплатити постачальнику штраф, у розмірі 5 відсотків від суми боргу (п. 5.3. в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018).

Нарахування пені, штрафу, передбаченого даним Договором, здійснюється відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України. До правовідносин що виникають з даного договору між сторонами, у тому числі, до нарахування та стягнення пені, штрафу, договірної санкції застосовується договірна позовна давність у 1 (один) рік (п. 5.7. в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018).

Стягнення неустойки (пені та штрафу), збитків та завданої шкоди, згідно даного Договору, є правом, а не обов`язком управленої сторони. І рішення щодо стягнення таких збитків приймається управленою стороною у кожному випадку, окремо, виходячи із економічної доцільності, з урахуванням стратегії розвитку відносин із стороною порушником та з урахуванням обставин, за яких було допущене відповідне порушення прав управленої сторони (п. 5.8. в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018).

Відповідно до п. 8.1. Договору поставки №04/04/2018, строк дії вказаного Договору - з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2018 року.

У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 10 днів до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим щоразу до кінця наступного року (п. 8.2. Договору поставки №04/04/2018) (а.с. 24-25).

Протокол узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018 вступає в дію з моменту вступу в дію Договору поставки товару №04/04/2018 від 04.04.2018 року і діє до моменту припинення дії даним Договором (а.с. 26-27).

Факт поставки позивачем відповідачу товару підтверджується наступними видатковими накладними:

№РП-00076187 від 17.09. 2019 року на суму 766, 33 грн (а.с. 88);

№РП-00076885 від 19.09.2019 року на суму 1 991, 16 грн (а.с. 83);

№РП-00077041 від 19.09.2019 року на суму 4 548, 96 грн (а.с. 84

№РП-00077143 від 19.09.2019 року на суму 313, 08 грн (а.с. 85)

№РП-00077144 від 19.09.2019 року на суму 2 857, 25 грн (а.с.86)

№РП-00077145 від 19.09.2019 року на суму 3 881, 60 грн (а.с.87)

№КР-00032974 від 19.09.2019 року на суму 1 936, 40 грн (а.с. 37)

№КР-00033005 від 19.09.2019 року на суму 1 902, 90 грн (а.с.38)

№КР-00032924 від 19.09.2019 року на суму 940, 03 грн (а.с. 39)

№РП-00077379 від 20.09.2019 року на суму 1 461, 36 грн (а.с.80)

№РП-00077427 від 20.09.2019 року на суму 1 466, 26 грн (а.с.81)

№РП-00077322 від 20.09.2019 року на суму 5 359, 01 грн (а.с.82)

№РП-00077765 від 21.09.2019 року на суму 1 104, 58 грн (а.с.75)

№РП-00077766 від 21.09.2019 року на суму 978, 78 грн (а.с. 76)

№РП-00077686 від 21.09.2019 року на суму 693, 66 грн (а.с.77)

№РП-00077622 від 21.09.2019 року на суму 1 696, 33 грн (а.с.78)

№РП-00077621 від 21.09.2019 року на суму 838, 03 грн (а.с. 79)

№КР-00033203 від 21.09.2019 року на суму 1 781, 26 грн (а.с. 35)

№КР-00033205 від 21.09.2019 року на суму 1 740, 65 грн (а.с.36)

№КР-00033450 від 24.09.2019 року на суму 3 848, 05 грн (а.с. 47)

№РП-00078008 від 24.09.2019 року на суму 764, 69 грн (а.с.73)

№РП-00077978 від 24.09.2019 року на суму 335, 76 грн (а.с.74)

№РП-00078915 від 25.09.2019 року на суму 7 947, 95 грн (а.с. 48)

№РП-00079470 від 26.09.2019 року на суму 1 832, 02 грн (а.с.90)

№РП-00081406 від 02.10.2019 року на суму 2 402, 29 грн (а.с.72)

№КР-00035411 від 03.10.2019 року на суму 684, 98 грн (а.с. 45)

№КР-00035410 від 03.10.2019 року на суму 1 661, 41 грн (а.с. 46)

№РП-00082141 від 03.10.2019 року на суму 373, 57 грн (а.с.68)

№РП-00082140 від 03.10.2019 року на суму 1 445, 26 грн (а.с.69)

№РП-00081913 від 03.10.2019 року на суму 555, 79 грн (а.с.70)

№РП-00081981 від 03.10.2019 року на суму 1 147, 14 грн (а.с.71)

№РП-00082571 від 04.10.2019 року на суму 875, 59 грн (а.с.65)

№РП-00082541 від 04.10.2019 року на суму 355, 81 грн (а.с.66)

№РП-00082454 від 04.10.2019 року на суму 1 430, 56 грн (а.с.67)

№РП-00082906 від 05.10.2019 року на суму 1 031, 00 грн (а.с.63)

№РП-00082705 від 05.10.2019 року на суму 459, 70 грн (а.с. 64)

№КР-00035774 від 08.10.2019 року на суму 1 223, 34 грн (а.с. 44)

№РП-00083863 від 09.10.2019 року на суму 945, 78 грн (а.с.62)

№КР-00035979 від 09.10.2019 року на суму 869, 94 грн (а.с. 43)

№РП-00083614 від 09.10.2019 року на суму 4 966, 97 грн (а.с.59)

№РП-00083610 від 09.10.2019 року на суму 1 745, 87 грн (а.с. 60)

№РП-00083525 від 09.10.2019 року на суму 1 156, 82 грн (а.с. 61)

№КР-00036172 від 10.10.2019 року на суму 884, 06 грн (а.с. 42)

№РП-00084066 від 10.10.2019 року на суму 2 395, 40 грн (а.с. 56)

№РП-00084001 від 10.10.2019 року на суму 716, 36 грн (а.с. 57)

№РП-00083993 від 10.10.2019 року на суму 399, 96 грн (а.с. 58)

№КР-00036310 від 11.10.2019 року на суму 422, 74 грн (а.с.41)

№РП-00084566 від 11.10.2019 року на суму 2 397, 67 грн (а.с. 55)

№РП-00084936 від 12.10.2019 року на суму 1 558, 75 грн (а.с. 53)

№РП-00084723 від 12.10.2019 року на суму 3 040, 20 грн (а.с. 54)

№КР-00036745 від 15.10.2019 року на суму 801, 25 грн (а.с. 40)

№РП-00085781 від 16.10.2019 року на суму 2 412, 55 грн (а.с. 51)

№РП-00085592 від 16.10.2019 року на суму 747, 90 грн (а.с. 52)

№РП-00085991 від 17.10.2019 року на суму 1 774, 94 грн (а.с. 49)

№РП-00086144 від 17.10.2019 року на суму 1 857, 41 грн (а.с. 50)

Загалом на суму 94 027, 11 грн.

Згідно накладної на повернення від покупця №РП-00002635 від 25.09.2019 року відповідачем було повернуто позивачу товар на суму 31, 06 грн (а.с. 91).

Відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за отриманий товар виконав частково, сплативши 48 769,23грн згідно платіжного доручення №956 від 10.09.2019 року.

В свою чергу, позивач зарахував сплачені відповідачем частково кошти за отриманий товар в сумі 48 769,23грн за товари, які були поставлені позивачем до 10.09.2019 року на суму 48 521, 84грн, залишок коштів в сумі 300,00грн утворило передоплату та були зараховані позивачем в рахунок часткової оплати за видатковою накладною №РП-00076187 від 17.09.2019 року.

Оскільки відповідачем не сплачено в досудовому порядку залишку заборгованості за поставлені товари, останнє зумовило позивача звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Додатково позивачем заявлено матеріально-правові вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3 894, 26 грн, штрафу в сумі 4 684, 80 грн та 3% річних в сумі 392, 70 грн нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ГПК України.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Аналіз укладеного між сторонами Договору поставки товару №04/04/2018 (3747) від 04.04.2018 року підпадає під правове регулювання (параграф 3 підрозділу 1 розділу 3 ЦК України).

Згідно зі ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свій обов`язок перед відповідачем поставивши товар в кількості, визначених у видаткових накладних.

Судом встановлено, що відповідач виконав не належним чином свій обов`язок по сплаті коштів за отриманий товар, допустивши прострочення в оплаті платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідач контррозрахунку суми основного боргу не надав, факту поставок не спростував.

З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу за відпущений товар в сумі 93 696, 05 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України).

За змістом статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 2 статті 218 цього Кодексу учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Штрафними санкціями за змістом статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно з частиною 4 цієї статті ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно положень частин 2- 3 статті 6 та статті 627 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, законодавець наділяє суб`єктів господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 3 894, 26 грн за період з 08.11.2019 по 28.12.2019 року та 4 684, 80 грн штрафу.

За приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом, сторони погодили у п. 5.2. Договору поставки №04/04/2018, що у разі прострочення оплати товару покупець сплачує на вимогу постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, а у п. 5.3. Договору поставки №04/04/2018 в редакції Протоколу узгодження протиріч №1 до Договору поставки №04/04/2018 сторони додатково погодили штраф у розмірі 5 відсотків від суми боргу за прострочення оплати за товар більш ніж на двадцять календарних днів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи наявність передбачених Договором поставки №04/04/2018 підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати пені, а також перевіривши правильність її нарахування за визначений позивачем період її нарахування, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 3 894, 26 грн.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналгічну правову позицію викладено у постановах КГС у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17 та від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, №908/1843/17 від 08.08.2018 та №910/10939/18 від 12.12.2019).

Перевіривши правильність застосування та нарахування штрафу, суд погоджується із розрахунком позивача, тому задовольняє його в повному розмірі на суму 4 684, 80 грн.

Відповідачем власного контррозрахунку суми пені та штрафу не подано, зазначеного не спростовано.

Позивачем нараховані відповідачу 3% річних на суму 392, 70 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення, зокрема, 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням, зокрема 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Судом перевірено розрахунок 3% річних, визнано арифметично правильним, тому задовольняє його в повному розмірі на суму 392, 70 грн.

У відповідності до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи.

Щодо розподілу судового збору та судових витрат.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 9500,00 грн та сплачені останній згідно платіжного доручення №2443 від 26.12.2019 року (а.с. 12).

Доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат є: Додатковий договір №2 до Договору про надання адвокатських послуг №03/2015-АБ від 01.11.2015 року від 23 грудня 2019 року.

У позовній заяві визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача, зокрема витрати пов`язані із наданням правової допомоги в сумі 9500, 00 грн.

Безпосередню участь в засіданні розгляду справи по суті приймав адвокат Черниш О.М.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

На підставі п. 1 ч.4 ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 9500, 00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 38, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен-Полісся" (10001, м. Житомир, проспект Незалежності, 188, ):

- 93 696, 05 грн основного боргу;

- 3894, 26 грн пені;

- 392, 70 грн 3% річних;

- 4684, 80 грн штрафу;

- 1921, 00 грн судового збору,

- 9500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 27.02.20

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2-3 (сторонам) рек. з повідомл.