ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 914/836/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Губенко Н.М., Кролевець О.А.

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представників учасників справи:

позивача - Безпалюк О.Л.,

відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019

(головуючий суддя Галушко Н.А., судді Орищин Г.В., Якімець Г.Г.)

та рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2019

(суддя Іванчук С.В.)

у справі №914/836/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного комунального підприємства "Стебниктеплокомуненерго"

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Державного комунального підприємства "Стебниктеплокомуненерго"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсними пунктів договору,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного комунального підприємства "Стебниктеплокомуненерго" (далі - ДКП "Стебниктеплокомуненерго") про стягнення 101 884,65 грн пені, 59 770,04 грн 3% річних та 185 060,14 грн інфляційних втрат.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №5151/1617-ТЕ-21 від 30.09.2016 у частині оплати товару у встановлений договором строк.

1.3. У травні 2019 року ДП "Стебниктеплокомуненерго" звернулося до АТ "НАК "Нафтогаз України" із зустрічним позовом про визнання недійсними пунктів договору, який було залишено без розгляду у зв`язку з відповідною заявою ДКП "Стебниктеплокомуненерго".

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 30 вересня 2016 року між АТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ДКП "Стебниктеплокомуненерго" (споживач) укладено договір №5151/1617-ТЕ-21 постачання природного газу (далі - договір).

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

2.2. Пунктом 2.1 договору визначено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 3357,4 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): жовтень - 178,6, листопад - 500, грудень - 678,6, IV кв. 2016 року - 1357,2, січень - 750,1, лютий - 678,6, березень - 571,5, I кв. 2017 року - 2000,2.

2.3. Згідно з п. 6.1 договору оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

2.4. Відповідно до п. 12.1 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

2.5. Додатковою угодою №1 від 23.01.2017 сторони дійшли згоди доповнити розділ 1 "Предмет договору" після пункту 1.2 пунктом 1.3 в такій редакції: "Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно".

2.6. Суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання п. 2.1 договору постачальник протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року поставив, а споживач прийняв природний газ на загальну суму 15 359 309,01 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками сторін.

2.7. Водночас, суди встановили, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Львівській області (сторона 1), Департаментом фінансів Львівської обласної державної адміністрації (сторона 2), ДКП "Стебниктеплокомуненерго" (сторона 3), АТ "НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Зокрема, №3081 від 13.12.2016 за листопад 2016 року на кошти в сумі 2732614,14 грн; №158 від 17.01.2017р. за грудень 2016 року на суму 2387510,00 грн; №1028 від 16.02.2017 за січень 2017 року на кошти в сумі 3535300,00 грн; №1589 від 15.03.2017 за лютий 2017 року на кошти в сумі 3088800,00 грн; №2305 від 20.04.2017 за березень 2017 року на кошти в сумі 2369100,00 грн, №4222 від 12.12.2017 за листопад 2017 року на кошти в сумі 855984,87 грн. Всього спільних протокольних рішень укладено на загальну суму 14 969 309,01 грн, предметом яких була організація проведення сторонами взаєморозрахунків за договором відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами).

Сторони, що підписали ці спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку щодо проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 спільних протокольних рішень).

Пунктом 5.2 спільних протокольних рішень визначено, що вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями. Дата і номер цих спільних протокольних рішень присвоюється останнім учасником розрахунків після його підписання всіма сторонами.

2.8. Суди дослідили, що на виконання спільних протокольних рішень сплачено на рахунок АТ "НАК "Нафтогаз України" кошти згідно з платіжними дорученнями: №6 від грудня 2016 року на суму 2732614,14 грн згідно з СПР №3081 від 13.12.2016, №1 від січня 2017 року на суму 2 387 510,00 грн згідно з СПР №158 від 17.01.2017, №2 від лютого 2017 року на суму 1 199 499,88 грн згідно з СПР №1028 від 16.02.2017, №3 від лютого 2017 року на суму 2 335 800,12 грн згідно з СПР №1028 від 16.02.2017, №4 від березня 2017 року на суму 3 088 800,00 грн згідно з СПР №1589 від 15.03.2017, №5 від 22.08.2017 на суму 2 369 100,00 грн згідно з СПР №2305 від 20.04.2017, №3 від 02.03.2018 на суму 855 984,87 грн. Всього на загальну суму 14 969 309,01 грн, що підтверджується сторонами.

Власними коштами ДКП "Стебниктеплокомуненерго" здійснило оплату на загальну суму 390 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №88 від 21.02.2017 на суму 20 000,00 грн, банківською випискою від 26.04.2017 на суму 30 000,00 грн, банківською випискою від 28.04.2017 на суму 50 000,00 грн, банківською випискою від 03.05.2017 на суму 50 000,00 грн, банківською випискою від 12.05.2017 на суму 50 000,00 грн, банківською випискою від 17.05.2017 на суму 40 000,00 грн, банківською випискою від 30.05.2017 на суму 30 000,00 грн, банківською випискою від 01.06.2017 на суму 20 000,00 грн, банківською випискою від 08.06.2017 на суму 80 000,00 грн, банківською випискою від 31.07.2017 на суму 20 000,00 грн та визнається сторонами.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.07.2019 первісний позов АТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з ДКП "Стебниктеплокомуненерго" 5 287,44 грн пені, 2 830,60 грн інфляційних втрат, 755,33 грн 3% річних та 133,10 грн судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Заяву позивача за зустрічним позовом за вх.№26051/19 від 24.06.2019 про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду задоволено та залишено зустрічний позов без розгляду.

3.2. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2019 залишено без змін.

3.3. Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій зазначили, що ДКП "Стебниктеплокомуненерго" свої зобов`язання перед АТ "НАК "Нафтогаз України" за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року виконало у повному обсязі. Це підтверджується сальдо ДКП "Стебниктеплокомуненерго", операціями ДКП "Стебниктеплокомуненерго" за договором №5151/1617-ТЕ-21 від 30.09.2016 з 01.10.2016 по 31.07.2018 та банківськими виписками по рахунку АТ НАК "Нафтогаз України" за спірний період, проведеними позивачем розрахунками заявлених до стягнення сум, а також визнається сторонами.

Водночас, суди зазначили, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного). Застосування цих норм не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.05.2019 у справі №924/296/18, ухваленій у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Отже, суди дійшли висновків, що позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню лише в частині проведених нарахувань на грошові зобов`язання, які були сплачені із простроченням власними коштами ДКП "Стебниктеплокомуненерго" та не були врегульовані у спільних протокольних рішеннях.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 та рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2019 у частині відмови в задоволені позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

4.2. На думку скаржника, рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

АТ "НАК "Нафтогаз України" вважає, що посилання судів на укладення спільних протокольних рішень та договору про організацію взаєморозрахунків як підставу для зміни порядку та строку розрахунків є такими, що суперечать умовам договору та принципу обов`язковості виконання договірних зобов`язань.

Скаржник стверджує, що в договорі сторони погодили, що укладення спільних протокольних рішень та договору про організацію взаєморозрахунків в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до спірного договору має відбуватися лише шляхом укладення окремої додаткової угоди.

На думку позивача, у відносинах між покупцем та продавцем щодо розрахунків за отриманий природний газ держава виступає лише як третя особа, яка має певний обов`язок із своєчасного перерахування субвенцій у певний строк в межах договірних відносин, та не є суб`єктом владних повноважень.

4.3. Порушення процесуальних норм судами попередніх інстанцій, на думку скаржника, полягає в тому, що у рішеннях, які оскаржуються, не враховано жодного аргументу, доводу чи доказу позивача, не зазначено мотивів такого неврахування. Отже, суди порушили вимоги ст. ст. 7, 86, 238 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до ухвалення неправильних судових рішень.

4.4. У відзиві на касаційну скаргу ДКП "Стебниктеплокомуненерго" заперечує проти доводів та вимог, наведених у ній, та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення, які оскаржуються, - без змін.

Згідно з доводами відповідача, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку компенсує держава за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

ДКП "Стебниктеплокомуненерго" вважає, що не зважаючи на умови договору, розрахунки між сторонами відбувалися у строки та в порядку, на які вони не могли впливати, оскільки такі здійснювалися на підставі спільних протокольних рішеннях та залежали виключно від вчасно виділених компенсацій з державного бюджету.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 ГПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.300 ГПК України).

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Предметом касаційного оскарження є питання стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконанням ним договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу у період, який врегульований спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

5.2.2. Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.2.3. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору АТ "НАК "Нафтогаз України" протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року поставило, а ДКП "Стебниктеплокомуненерго" прийняло природний газ на загальну суму 15 359 309,01 грн.

Власними коштами ДКП "Стебниктеплокомуненерго" сплатило АТ "НАК "Нафтогаз України" за договором 390000,00 грн. На виконання спільних протокольних рішень відповідач сплатив позивачу 14 969 309,01 грн.

5.2.4. Частково задовольняючи позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України", суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, АТ "НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявило згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку від 03.08.2015 №493/688, а отже, погодилося зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ відповідно до договору.

Суд касаційної інстанції вважає такий висновок судів правильним та зазначає таке.

5.2.5. За змістом Порядку від 11.01.2005 №20 держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Отже, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Таким чином, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, грошові зобов`язання між його сторонами в частині, яку держава компенсувала за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Отже, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України АТ "НАК "Нафтогаз України" погодився на зміну порядку та строків проведення розрахунків за договором.

З огляду на це, помилковими є доводи касаційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" про те, що підписання спільних протокольних рішень не є зміною порядку та строків проведення розрахунків за поставлений ним відповідачу газ відповідно до договору, оскільки ці правовідносини регулюються нормами законодавства. А відтак не є такими, що суперечать умовам договору, принципу обов`язковості виконання договірних зобов`язань.

5.2.6. Переглядаючи судові рішення у цій справі, Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №924/296/18, ухваленій у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Відступати від них колегія суддів не вважає за необхідне.

5.2.7. Отже, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи, суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з ДКП "Стебниктеплокомуненерго" 96 597,21 грн пені, 182 229,54 грн інфляційних втрат та 59 014,71 грн 3% річних.

Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не довів неправильне застосування судами норм права як необхідної передумови для скасування чи зміни постанови, що оскаржується. За результатами перегляду справи в касаційному порядку, Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносини, з правильним застосуванням до них норм матеріального права. Порушень норм процесуального права не встановлено.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. З огляду на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, Верховний Суд залишає касаційну скаргу позивача без задоволення, а постанову та рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" без задоволення, судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 та рішення Господарського суду Львівської області від 23.07.2019 у справі №914/836/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді Н. Губенко

О. Кролевець