ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
27.02.2020 Справа № 905/474/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,
при секретарі судового засідання Доннік А.В.,
розглянувши матеріали за скаргою б/н від 06.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС, м.Макіївка
про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із відкриття виконавчого провадження №61044480 з примусового виконання виконавчого листа №905/474/16, виданого Господарським судом Донецької області 23.10.2018; визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максими Юрійовича із накладення арешту на рухоме майно божника без проведення опису рухомого майна боржника; скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61044480 від 23.10.2020; скасування постанови про арешт майна боржника від 24.01.2020
у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС, м.Макіївка
про стягнення заборгованості в сумі 1 154 809,09 євро, еквівалент 82 812,81 євро та 6 837 030,88 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 946 931,14 євро, заборгованість за відсотками 207 877,95 Євро, заборгованість за сумою комісії еквівалент 20 285,78 євро, заборгованість за пенею - 6 837 030,88 гривень, заборгованість за сумою трьох процентів річних еквівалент 62 527,03 євро, -
Представники сторін:
від позивача (стягувача): Пашкова Н.В. (адвокат)- за довіреністю;
від відповідача (скаржника): не з`явились;
від органу ДВС: не з`явились.
Рішенням господарського суду Донецької області від 20.09.2018 по справі №905/474/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ПЕРШИЙ УКАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС про стягнення заборгованості в сумі 1 154 809,09 євро, еквівалент 82 812,81 євро та 6 837 030,88 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 946 931,14 євро, заборгованість за відсотками 207 877,95 євро, заборгованість за сумою комісії еквівалент 20 285,78 євро, заборгованість за пенею - 6 837 030,88 гривень, заборгованість за сумою трьох процентів річних еквівалент 62 527,03 євро задоволено частково.

23.10.2018 на виконання рішення був виданий відповідний наказ.

10.02.2020 на адресу Господарського суду Донецької області надійшла скарга б/н від 06.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС, м.Макіївка, в якій останній просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із відкриття виконавчого провадження №61044480 з примусового виконання виконавчого листа №905/474/16, виданого Господарським судом Донецької області 23.10.2018; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із накладення арешту на рухоме майно божника без проведення опису рухомого майна боржника; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61044480 від 23.10.2020; скасувати постанову про арешт майна боржника від 24.01.2020.

В обґрунтування скарги, скаржник зазначає, що відкриття виконавчого провадження №61044480 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є безпідставним та неправомірним, оскільки в постанові про відкриття виконавчого провадження №61044480 від 23.10.2020 зазначена адреса боржника: 04071, м.Київ, пров.Ярославський, буд.1/3 та відповідно до п.4 Розділу 1 Загальні положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими зокрема сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ. Крім цього, скаржник вважає, що постанова про арешт майна боржника від 24.01.2020 підлягає скасуванню, оскільки була винесена без проведення опису рухомого майна боржника.

Ухвалою суду від 10.02.2020 призначено до розгляду скаргу б/н від 06.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС, м.Макіївка в судовому засіданні на 19.02.2020.

Ухвалою суду від 19.02.2020 задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК та відкладено розгляд скарги на 27.02.2020 о 12:00 год.

19.02.2020 на електронну адресу суду та 21.02.2020 до канцелярії суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшов відзив на скаргу, за змістом якого останній з доводами скаржника незгоден, стверджує, що м.Київ є лише адресою для листування, а не місцем виконання рішення суду, а тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає. Крім цього зазначає, що арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації накладено не було.

20.02.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив суд відкласти розгляд скарги, призначений в судовому засіданні 19.02.2020, забезпечити проведення судового засідання Шевченківському районному суду міста Києва по даній справі у режимі відеоконференції; доручити проведення відеоконференції Шевченківському районному суду міста Києва (вул.Дегтярівська, 31А, м.Київ, 03057).

Ухвалою суду від 21.02.2020 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Профі-Прес про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

24.02.2020 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому останній просив суд забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 27.02.2020 о 12:00год в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Подільському районному суду міста Києва (вул.Хорива, 21, м.Київ, 04071).

Ухвалою суду від 25.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Профі-Прес про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

25.02.2020 на адресу суд від стягувача надійшли заперечення на скаргу, в яких останній просить прийняти заперечення на скаргу до розгляду; відмовити в задоволенні скарги. Зазначає, що боржник наводить підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, які не відповідають законодавству та обставинам справи. Вважає, що постанова про арешт майна боржника повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

25.02.2020 на адресу суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла заява, у відповідності до якої заявник просить забезпечити проведення судового засідання 27.02.2020 о 12:00год. в режимі відеоконференції в приміщенні Краматорського міського суду Донецької олбасті. Суд відмовляє в задоволенні означеної заяви, оскільки вона надійшла з порушенням строку, передбаченого ч.7 ст.197 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача (стягувача) у судові засідання 19.02.2020 та 27.02.2020 з`явився, проти задоволення скарги заперечив.

Представники відповідача (скаржника) та державної виконавчої служби у судове засідання не з`явились, пояснень по суті скарги не надали, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника державного виконавця не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за необхідне розглянути подану скаргу за відсутності представників боржника та державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне:

23.01.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Балдинюком Максимом Юрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61044480 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/474/16 від 23.10.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ ПРЕС» (86125, Донецька область, місто Макіївка, вулиця Леніна, будинок №95; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, місто Київ, вулиця Андрїївська, будинок №4; ) 946 931,14 євро заборгованості за сумою кредиту, 832,65 євро процентів за користування кредитом, еквівалент 56 019,00 євро 3% річних, а також 139 061,41 гривень судового збору.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Згідно статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіцький проти України" (Заява №38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно приписів ст.ст.339, 340 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на час вчинення відповідних дій).

За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" однією з основних стадій виконавчого провадження є відкриття виконавчого провадження.

Одночасно, системний аналіз правових норм Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що положеннями встановлений алгоритм дій державного виконавця на стадії пред`явлення до виконання виконавчого документа, а саме врегульований порядок встановлення державним виконавцем його відповідності вимогам закону з метою вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження №61044480 від 23.01.2020 та постанови про арешт майна боржника адресою боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі-Прес», вбачається: м.Київ, пров.Ярославський, буд.1/3.

Як встановлено судом, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС на теперішній час є: 86125, Донецька обл., м.Макіївка, вул.Леніна, 95. Будь-якої іншої офіційної адреси Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС не зареєстровано, доказів знаходження майна боржника в м. Києві не надано.

Відділення поштового АТ «Укрпошта» призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Макіївка, отже суд погоджується з позицією виконавчої служби, що м.Київ, пров.Ярославський, буд.1/3 є лише адресою для листування відповідача.

Крім того, згідно абз.3 п.4 розділу I Загальні положення Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено певні критерії підвідомчості щодо рішень, які підлягають виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зокрема, рішення, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 1385/5 від 06.05.2019; в редакції Наказу Міністерства юстиції №4224/5 від 27.12.2019 щодо введення в дію див. п. 5 Наказу).

Відповідно до п.5 Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» №4224/5 від 27.12.2019 абзаци чотирнадцятий - шістнадцятий підпункту 1 пункту 1 Змін, затверджених цим наказом, вводяться в дію з дня розміщення на вебсайті Міністерства юстиції України оголошення про утворення у складі Департаменту державної виконавчої служби управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві.

На теперішній час відсутня будь-яка інформація про утворення у складі Департаменту державної виконавчої служби управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, у зв`язку з чим суд прийшов висновку, що абз.3 п.4 розділу I Загальні положення Інструкції з організації примусового виконання рішень в означеній редакції не вступив в законну силу.

Одночасно згідно абз.3 п.4 розділу I Загальні положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, що діяв на момент відкриття виконавчого провадження та на теперішній час, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті; згідно абз. 6 п.4 розділу I Загальні положення Інструкції Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно наказу від 23.10.2018 по справі №905/474/16 загальна сума стягнення в гривневому еквіваленті складає 27002058,19 грн та 139061,41 грн, отже Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції правомірно прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, а тому скарга в частині визнання неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із відкриття виконавчого провадження №61044480 з примусового виконання виконавчого листа №905/474/16, виданого Господарським судом Донецької області 23.10.2018, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61044480 від 23.10.2020 задоволенню не підлягає.

Розглянувши вимоги скаржника про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із накладення арешту на рухоме майно боржника без проведення опису рухомого майна боржника; скасування постанови про арешт майна боржника від 24.01.2020, суд встановив наступне.

24.01.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Балдинюком Максимом Юрійовичем винесено постанову про арешт коштів майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Профі-Прес» (м.Київ, пров.Ярославський, буд.1/3, ) у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 29 943 233,19грн.

Відповідно до частин 2, 5 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Отже, наведена частина 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника може накладатися виконавцем шляхом винесення 2 видів постанов: постанови про арешт майна (коштів) боржника, або постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Крім того, законодавцем у вказаному абзаці 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" прямо і чітко вказано, що арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем саме лише після проведення його опису, який в силу ч.5 цієї статті здійснюється безпосередньо самим виконавцем, а не будь-якою іншою особою.

Жодних виключень, як то наявність описів майна, здійснених іншими особами чи в інших документах, вказана стаття не містить.

Таким чином, законодавцем встановлено певний порядок накладення арешту на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, тобто, відповідно до вимог наведеної норми для накладення арешту на таке майно боржника визначальним є виявлення майна виконавцем та здійснення його опису.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 910/1434/15-г.

Винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту без додержання процедури накладення арешту належного боржнику рухомого майна, що не підлягає державній реєстрації, а саме за відсутності проведення опису, є порушенням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/695/16.

Водночас, комплексний аналіз наведених ч.7 ст.26 та ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить, що по-перше, передбачене ч.7 ст.26 право стягувача зазначити у заяві про примусове виконання рішення відомості про конкретне майно боржника має на меті полегшити виконавцю здійснення своїх обов`язків щодо виявлення такого майна, його опису та арешту, передбачених в т.ч. абзацом 2 ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження", і таким чином прискорити здійснення примусового виконання рішення, проте жодним чином не відміняє передбаченого п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" обов`язку виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені цим Законом.

Принаймні, як зазначено вище, абзац 2 ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" жодних виключень щодо свого застосування, зокрема наявності у виконавця списку майна боржника від інших осіб чи з інших документів, ніж опис виконавця, не містить.

При цьому, виходячи зі змісту абзацу 2 частини 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" його дія не розповсюджується на рухоме майно, що підлягає державній реєстрації, тобто, щодо якого нормативно встановлено імперативний обов`язок реєстрації права власності у відповідному реєстрі.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №910/8691/17.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною. Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання її недійсною.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення скарги в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із накладення арешту на рухоме майно божника, що не підлягає державній реєстрації без проведення опису рухомого майна боржника; визнати недійсною постанову про арешт майна боржника від 24.01.2020 в частині арешту рухомого майна, що не підлягає державній реєстрації.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу б/н від 06.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОФІ ПРЕС, м.Макіївка про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максима Юрійовича із відкриття виконавчого провадження №61044480 з примусового виконання виконавчого листа №905/474/16, виданого Господарським судом Донецької області 23.10.2018; визнання неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максими Юрійовича із накладення арешту на рухоме майно божника без проведення опису рухомого майна боржника; скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61044480 від 23.10.2020; скасування постанови про арешт майна боржника від 24.01.2020 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка Максими Юрійовича із накладення арешту на рухоме майно божника, що не підлягає державній реєстрації, без проведення опису рухомого майна боржника.

Визнати недійсною постанову про арешт майна боржника від 24.01.2020 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині із накладення арешту на рухоме майно божника, що не підлягає державній реєстрації, без проведення опису рухомого майна боржника.

В іншій частині вимог скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 27.02.2020 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали підписано 02.03.2020.

Суддя Г.Є. Курило