ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" лютого 2020 р.Справа № 922/327/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" про забезпечення позову (вх. № 4562 від 21.02.2020) у справі № 922/327/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія", Харківська область, місто Люботин
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія КО", Харківська область, місто Люботин 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія", Харківська область, місто Люботин 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - фізична особа ОСОБА_1 , місто Харків
про визнання недійсним правочину та витребування майна
без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Актінія" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" (відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати недійсним правочин щодо відчуження нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, будинок 98 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Актінія" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Актінія КО" (), оформлений Актом приймання-передачі від 02.06.2017;

- витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" () нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, будинок 98 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112).

Ухвалою господарського суду від 11.02.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/327/20 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - фізичну особу ОСОБА_1 ; призначено засідання на 02 березня 2020 року.

21 лютого 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" про забезпечення позову (вх. № 4562) у справі № 922/327/20, в якій позивач, керуючись пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Люботин, вул. Шевченка, будинок 98 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 112), що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рідна Мрія".

Відповідно до приписів статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви та розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, обґрунтування необхідності забезпечення позову, полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про таке забезпечення, а особа, яка подала відповідну заяву про забезпечення позову, повинна довести також і адекватність обраного засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16.06.2011р. №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог, а вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову, позивач вказує на те, що предметом позову є визнання недійсним правочину щодо відчуження нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 541,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Шевченка, будинок 98 ; підставою позову є те, що правочин, вчинений Крамаренко А .О. , як "директором" ТОВ "Актінія", був насправді вчинений без наявності у нього відповідних повноважень директора, та направлений на незаконне заволодіння нерухомим майном ТОВ "Актінія", шляхом його виведення зі статутного капіталу ТОВ "Актінія" та подальшу передачу його у власність підконтрольної Крамаренко А.О. юридичної особи ТОВ "Актінія КО". Таким чином, спірне нерухоме майно, має бути витребувано на користь ТОВ "Актінія" (неволодіючий власник).

Разом з тим, позивач переконаний, що після пред`явлення позову відповідачі будуть вчиняти дії щодо подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб з метою унеможливлений виконання майбутнього рішення суду, а також з метою перешкоджанню розгляду справи.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Водночас до заяви позивачем не подано жодних належних, достатніх та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову - у даному випадку загроза відчуження спірного нерухомого майна. Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" на те, що відчуження майна може мати негативний вплив та в подальшому унеможливить ефективний захист прав позивача, на переконання суду, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а також потребує доведення.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду; недоведеність наявності фактичних обставин, з якими позивач пов`язує застосування заходу до забезпечення позову та посилання останнього лише на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" про забезпечення позову.

Згідно із частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Актінія" про забезпечення позову (вх. № 4562 від 21.02.2020) у справі № 922/327/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення (з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено та підписано 24.02.2020.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/327/20