ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3468/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши у судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за позовом Фізичної особи-підприємця Скакуна Вадима ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Криничне" (вул. Інзовська, 146, Криничне, Болградський район, Одеська область, 68742)

про стягнення 300272,88 грн.;

за участю представників:

від позивача:Глушаниця А.Л.- по довіреності;

від відповідача: Проніна В.М.;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Скакун Вадим звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Сільськогосподарський виробничий кооператив "Криничне", в якому просить господарський суд: про стягнення 300272,88 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №11/06/2019/1 від 11.06.2019р..

Ухвалою суду від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "21" січня 2019 р.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі № 916/3468/18 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "20" січня 2020 р.

17.01.2020р. представник відповідача (адвокат Радєв М.Г.) звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи обгрунтовуючи ти, що між відповідачем та адвокатським обєднанням було укладено договір про надання правової допомоги.

20.01.2020р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання, суд ухвалою суду від 21.01.2020р. повідомив Сільськогосподарський виробничий кооператив "Криничне про дату та час судового засідання.

12.02.2020року відповідачем подано відзив на позов з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання відзиву.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку позивач зазначає, що 28.11.2018 року суд протокольно відмовив у прийняття до розгляду уточнених позивних вимог, що й стало необхідною підставою залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Відповідно до ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючий той факт, що строк для подання відзиву був встановлений не законом, а судом в ухвалі від 25.11.2019р. , суд доходить висновку про наявність підстав для відмови в задоволені заяви відповідача про поновлення строку на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Крім того, відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення пені та штрафу на 50%, та відстрочити виконання рішення до 01.08.2020р.

В силу частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 статті 233 цього ж Кодексу закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду з урахуванням виняткових обставин та належного обґрунтування заяви.

На підставі наведеного, суд оцінивши всі доводи сторін по справі щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій, дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів в підтвердження викладених у клопотанні обставин, не існують обставини, за яких можливе зменшення стягуваної суми пені та штрафу на підставі вищевказаних ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України з підстав необґрунтованості та недоведеності.

Що стосується відстрочки виконання рішення до 01.08.2020р., суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Так, звертаючись до господарського суду про відстрочення виконання рішення суду, заявником не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Представник позивача в судовому засіданні 12.02.2020р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 12.02.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ФІЗИЧНА ОСОБА-ШДПРИЄМЕЦЬ СКАКУН ВАДИМ (надалі - Позивач, за договором - Постачальник) та СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ «КРИНИЧНЕ» (надалі - Відповідач, за договором - Покупець) 11.06.2019 року уклали між собою договір поставки № 1Л/06/2019/1 (далі по тексту - Договір), згідно з предметом якого Позивач зобов`язується продати та поставити, а Відповідач зобов`язується прийняти й оплатити товар, перелік, кількість та інші характеристики якого узгоджені сторонами в Додатку № 1 та іншими відповідними додатками до цього Договору (п. 1.1 Договору).

За умовами п. 5.2 Договору відповідач зобов`язується оплатити постачальнику товар у строки та в розмірах, шо визначені в Додатку № 1 та іншими відповідними додатками, а також зобов`язаний сплатити суму індексації ціни товару в порядку, визначеному цим договором. Якщо в договорі не вказано дату (строк) оплати товару, то такий товар оплачується покупцем у день його отримання від постачальника. Ця умова також діє, якщо між сторонами фактично відбулась поставка товару по накладній, але на такий товар не був підписаний відповідний додаток

Відповідно до п. 5.3. Договору ціна кожної одинці Товару наведена Сторонами в Додатку № 1 та іншими відповідними додатками до даного Договору.

Відповідно до пункту 5.4. Договору Повна ціна товару складається з: ціни товару, що визначена в Додатку № 1 та іншими відповідними додатками (тобто базової ціни); і з суми індексації ціни товару, що нараховується в порядку, передбаченому пунктом 5.5. Договору і його підпунктами 5.5.1 -5.5.5.

Згідно положенням п. 5.5. ціна товару, що вказана в Додатку № 1 та іншими відповідними додатками визначена на дату складання договору. Якщо товар буде оплачуватися покупцем не в день складання додатків, то всі платежі покупця постачальнику за товару підлягають індексації.

Відповідно до п. 5.5 - п. 5.5.1. проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП- проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику; СП - сума платежу за товар; К2 - середній курс продажу банками доларів США за гривні на готівковому валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, який визначається з урахуванням пункту 5.5.2 даного Договору; К1 - курс гривні до долару США на дату складання додатку, за яким визначалась ціна товару в ній (вказується в додатку). Якщо показник К1 не вказаний у додатку, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання додатку.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.5.1. договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу банками доларів США за гривні на готівковому валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, інформацію про який сторони одержують із веб-сторінки http.udinform.com (показник середнього курсу продажу доларів США за гривні в розділі готівковий ринок в огляді фінансового дня), але в будь-якому разі показник К2 не може бути менше ніж курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку банківською установою, яка обслуговує Постачальника (АТ «УКРСИББАНК») станом на дату здійснення платежу Покупцем. Курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку банківською установою, яка обслуговує Постачальника, підтверджується Постачальником довідкою банку. При наданні Покупцю Постачальником довідки банківської установи, за умови, що курс гривні до доларів США в ній вище ніж курс, за яким провадилася індексація платежу, проводиться перерахунок суми проіндексованого платежу і Покупець доплачує Постачальнику різницю протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту одержання довідки від Постачальника. Якщо станом на дату здійснення платежу Покупцем курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку не встановлений банківською установою, яка обслуговує Постачальника, то Сторони беруть курс купівлі доларів США за гривні на готівковому валютному ринку банківською установою, яка обслуговує Постачальника, у найближчий до такої дати попередній день .

Покупець оплачує товар на підставі виставленого Постачальником рахунку, який надсилається на e-mail Покупця . В рахунку має бути вказана проіндексована сума платежу у встановленому порядку. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП . ( п. 5.5.3. Договору).

Зобов`язання покупця щодо сплати проіндексованих сум платежів є грошовим зобов`язанням покупця перед постачальником з оплати товару. Сплачені покупцем постачальнику суми у зв`язку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну товару вказану в додатку № 1 та іншими відповідними додатками, є індексацією (тобто, збільшенням) ціни товару. (п. 5.5.5 Догвору)

Відповідно до п. 9.1 Договір набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами і діє до дати повного і належного його виконання.

11 червня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений Додаток № 1 до Договору поставки № 11/06/2019/1 від 11 червня 2019 року (далі - Додаток № 1). Звертаємо увагу суду на тому, що дата на Додатку № 1, а саме « 10 червня 2019 року» є механічною помилкою, оскільки істинно даний Додаток № 1 був підписаний 11 червня 2019 року відразу після підписання Договору. Більш того, об`єктивно не можливо було б підписати Додаток № 1 раніше ніж дата укладення Договору.

За умовами Додатку №1 сторони погодили перелік Товару, яке підлягає продажу та поставці Продавцем Покупцю. Постачальник повинен здійснити поставку Товару до 20 червня 2019 року. Покупець повинен здійснити повну оплату Товару у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника до 15 вересня 2019 року. Курс гривні до долару США на момент укладення даного додатку становить 26.61грн.. Суми платежів підлягають індексації згідно з Договором.

На виконання умов Договору Позивач поставив відповідачеві товар базовою ціною 220 000 грн. без ЦЦВ, що підтверджується видатковою накладною підписаною обома сторонами № РН-0000003 від 11 червня 2019 року та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей № 21 від 11 червня 2019 року .

Позивач зазначає, що з урахуванням умов пункту 3 Додатку № 1, то останнім днем для оплати Товару за Договором було 15 вересня 2019 року. Враховуючи, що на дату 15 вересня 2019 року курс долару США до гривні був менше ніж при укладені Додатку № 1 то ціна Товару не підлягала та не підлягає індексації по теперішній час.

Проте відповідач свої грошові зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав .

Відтак розмір основної заборгованості за Договором станом на 19 листопада 2019 року становить 220 000.00 грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Фізичної особи-підприємця Скакуна Вадима, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 220 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 1 157 грн. 26 коп. - 3% річних, 13115 грн. 62 коп. - пені, 66 000 грн. 00 коп. - штраф, 4 505 грн. 09 коп. судового збору та 10 000 грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 220 000грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за Договором 1157,26 грн. - 3% річних.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та не погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1157,26 грн. - 3% річних підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13115 грн. 62 коп. - пені та 66 000грн. - штраф.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так. згідно п. 6.4. договору, у випадку прострочення оплати або неповної оплати товару в строки, зазначені у договорі, покупець зобов`язується на вимогу Постачальника сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або частково неоплаченого товару за кончен день прострочення оплати.

За прострочення понад 20 (двадцяти) календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від простроченої суми ( п. 6.5. Договору).

В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо надання послуг, відповідачу позивачем нарахована пеня в розмірі 13115,62 грн. та 66000грн. штрафу.

Наданий позивачем розрахунок штрафу, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом штраф у розмірі 66 000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, перевіривши розрахунок пені, що наведений у позовній заяві, враховуючи приписи законодавства, за допомогою системи „Ліга-Закон", зроблено власний розрахунок пені, згідно з яким загальна сума яка підлягає стягненню в межах даного позову, складає 12428,49грн.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
22000016.09.2019 - 24.10.20193916.5000 %0.090 %*7757.26
22000025.10.2019 - 18.11.20192515.5000 %0.085 %*4671.23
12428.49

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 74 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10000грн. витрати з правничої допомоги адвоката.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 8 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду належним чином завірені копії документів, а саме: договір про надання правової допомоги №75 від 12.11.2019р.; детальний опис виконаних робіт від 13.01.2020р.; акт № 1 здачі-прийняття наданих послуг від 13.01.2020р.; квитанцію № СВ02845794/1 про сплату правової допомоги від 13.01.2020р..

Враховуючи вищевикладене, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарський виробничий кооператив "Криничне" (вул. Інзовська, 146, Криничне, Болградський район, Одеська область, 68742, ) на користь Фізичної особи-підприємця Скакуна Вадима ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 220 000 (двісті двадцять тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу, 1 157 ( одна тисяча сто п`ятдесят сім) грн. 26 коп. - 3% річних, 12428 (дванадцять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 49 коп. - пені, 66 000 (шістдесят шість тисяч ) грн. 00 коп. - штраф, 4 505 (чотири тисячі п`ятсот п`ять) грн. 09 коп. судового збору та 10 000 (десять тисяч ) грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст складено 24 лютого 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов