ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.02.2020 Справа № 908/390/20

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Науменка А.О., розглянувши матеріали заяви вих. б/н від 10.02.2020 (вх. № 442/08-07/20 від 18.02.2020) про видачу судового наказу

заявника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет», ідентифікаційний код юридичної особи 41970112 (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, БАШТА А5-7, офіс 4-5, адреса для листування: 04119, м. Київ, вул. Деревлянська, буд. 8, оф. 82)

до боржника: Приватного підприємство «Веста», ідентифікаційний код юридичної особи 31177164 (72100, Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Комсомольська, буд. 1)

за вимогою про стягнення суми 30 000,00 грн,

Без повідомлення(виклику)заявника і боржника

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою вих. б/н від 10.02.2020 (вх. № 442/08-07/20 від 18.02.2020) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємство «Веста» 30 000,00 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 18.02.2020 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/390/20 та визначено до розгляду судді Науменку А.О.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, згідно з вимогами п. п. 4, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту заяви, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» вбачається, що стягувач просить стягнути з Приватного підприємство «Веста» заборгованість за договором суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем №JA-09/08/19 від 09.08.2019, укладеного між Приватним підприємством «Веста» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно 17», з урахуванням договору відступлення права вимоги №111219-1 від 11.12.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно 17» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет», за яким, як вказує заявник, він набув право вимоги на стягнення заборгованості боржника в розмірі 30000,00 грн. за вказаним договором суборенди згідно з актами здачі-приймання робіт №78 від 13.08.2019, №81 від 30.08.2019.

На підтвердження виникнення заборгованості стягувач надав копію відповідного договору суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем №JA-09/08/19 від 09.08.2019 з додатком №1 (акт приймання-передачі сільськогосподарської техніки з екіпажем), договору відступлення права вимоги №111219-1 від 11.12.2019 з додатком №1 (акт приймання-передачі документів), актів здачі-приймання робіт №78 від 13.08.2019, №81 від 30.08.2019 на суму 30000,00 грн кожний, виписку по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно 17» за 09.09.2019 про сплату 30000,00 грн, повідомлення про відступлення права вимоги від 18.12.2019 з доказами його надсилання боржнику.

Інших документів на підтвердження права вимоги не надано.

Разом із цим, суд зазначає, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються поданими доказами.

Суд зауважує, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

У п. 1.4 договору суборенди зазначено, що техніка передається в суборенду на умовах оренди на підставі договору суборенди б/н від 02.04.2018, що укладений з власником техніки ТОВ «Август-Україна», строком до 31.12.2021, з правом передання техніки в суборенду без будь-якого погодження з власником техніки ТОВ «Август-Україна».

Разом із тим, до заяви не додано копії цього договору оренди, тому суд не може перевірити, чи відповідають дані умови умовам договору оренди і чи було у боржника право на суборенду техніки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 7.8 договору суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем №JA-09/08/19 від 09.08.2019 сторони узгодили, що жодна зі сторін не має права передавати свої обов`язки за цим договором третій особі без письмової згоди на це іншої сторони.

Заявник не надав доказів отримання згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні.

Отже, із наданих документів не вбачається виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» права вимоги на стягнення заявленої у заяві заборгованості.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 156 ГПК України одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

До заяви не додано копій документів для надсилання боржникові.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємство «Веста» 30 000,00 грн.

Додаток: оригінал платіжного доручення № 82 від 10.02.2020 про сплату судового збору у розмірі 210,20 грн. (на 1 арк.).

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Ухвала підписана 21.02.2020.

Суддя А.О. Науменко