Справа № 909/69/18
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

27.02.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" Новікової Н. Я. за вх. № 3116/20 від 27.02.2020 про передачу справи № 909/69/18 на розгляд до Господарського суду Луганської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) у справі

за позовом: Національного банку України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участі:

від позивача: Гончара Віталія Михайловича ,

від відповідача: Міськів Оксани Тарасівни ,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива": представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива", про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, справа перебуває на стадії розгляду справи по суті. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Так, 10.02.2020 суд поновив провадження у справі, розгляд справи по суті призначив на 27.02.2020.

До початку судового засідання, 27.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" звернулося до суду із заявою про передачу справи № 909/69/18 на розгляд Господарського суду Луганської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання з`явився, щодо задоволення заяви не заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду від 10.02.2020.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та приписи процесуального законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для направлення даної справи на розгляд Господарського суду Луганської області за виключною підсудністю.

За загальним правилом викладеним у частині 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, регламентованої статтею 30 цього Кодексу.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Так, відповідно до частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правовий аналіз змісту вказаної правої норми свідчить про те, що виключна підсудність розповсюджується на будь-який спір, наслідком якого може бути виникнення, зміна або припинення прав на нерухоме майно.

При цьому тлумачення частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України повинно відбуватися з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даного спору, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою. Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі "Толстой-Милославський" (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства, визначаючи зміст терміну "передбачений законом" сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

З огляду на зазначений підхід ЄСПЛ до тлумачення правових норм, положення статті 30 Господарського процесуального кодексу України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

Предметом судового розгляду у даному спорі є вимога позивача до відповідача про звернення стягнення, в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ КБ "Фінансова ініціатива" перед Національним банком України за кредитним договором від 13.05.2014 № 12/09/5 в загальній сумі 2 135 863 013, 70 гривень, на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.06.2014 № 1587 укладеним між Національним банком України та ТОВ "Торгова мережа "Фаворит", а саме на Торгово-побутовий комплекс І черга, загальною площею 880, 5 м2, що знаходиться за адресою: Луганська область, місто Луганськ, Якіра квартал, будинок 3в, що належить ТОВ "Торговельна мережа "Фаворит" на праві власності та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Тобто, предметом спору є звернення стягнення на нерухоме майно шляхом його продажу на прилюдних торгах. Фактичним наслідком задоволення позовних вимог Національного банку України буде перехід права власності на нерухоме майно іншій особі та припинення права власності відповідача на предмет іпотеки.

У свою чергу, у поставі Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2019 провадження № 11-51сап19, зокрема: "Виключну підсудність установлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про: право власності на таке майно; право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (ст. 364, 367 ЦК України); поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (ст. 370, 372 ЦК України); право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); право, яке виникло з договору найму жилого приміщення, оренди тощо; визнання правочину з нерухомістю недійсним; звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини" (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Проаналізувавши зазначене та зміст частини 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, частини 1 статті 114 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку що зазначені положення є аналогічні за своїм змістом, а відтак, вважає за необхідне у даному випадку врахувати вищевказаний правовий висновок Верховного Суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки позовні вимоги Національного банку України мають явний, очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном, що знаходяться за адресою: Луганська область, місто Луганськ, Якіра квартал, будинок 3в, відповідно, справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності за місцезнаходження майна, а саме Господарським судом Луганської області, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" про передачу справи за територіальною юрисдикцією - задоволенню.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 29, 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Справу № 909/69/18 за позовом Національного банку України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива" про звернення стягнення на предмет іпотеки передати на розгляд Господарському суду Луганської області (5, проспект Науки, Харків, Харківська область, 61000) за виключною підсудністю.

2. Ухвала набирає законної сили 27.02.2020 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та порядку, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

3. Повний текст ухвали складено 28.02.2020.

Суддя В. В. Михайлишин