ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 Справа № 904/5347/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Білан О.В.

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ", м.Дніпро

про стягнення 2671223,79 грн.

Представники:

Від Позивача: Мицько Р.М., довіреність № 14-267 від 26.12.2018, адвокат

Від Відповідача: Кондратенко Д.А., довіреність № 007.1Др-55-0619 від 24.06.2019, адвокат

Від Відповідача: Чорноморченко М.Є., довіреність № 007.1Др-278-1219 від 231.12.2019, адвокат

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) 15.11.2019 звернулось з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 2671223,79 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №13-118-ВТВ (за період з 13 лютого 2018 року (включно) по 31 грудня 2018 року (включно) та 40068,36 грн в рахунок компенсації витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу №13-118-ВТВ від 04.01.2013.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

20.11.2019 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.12.2019.

До канцелярії суду 12.12.2019 р. представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

З огляду на виконання завдань підготовчого провадження, 17.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 16.01.2020.

16.01.2020 Відповідач подав клопотання (арк.с. 117-118 Т.1), в якому просить суд повернутися до розгляду справи №904/5347/19 у підготовчому провадженні, оскільки вважає, що призначення розгляду справи по суті було передчасним, не забезпечено сторонам можливості надати пояснення по суті справи та додаткові докази тощо.

В під час судового засідання 16.01.2020 Відповідачу було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки положення Господарського процесуального кодексу України не передбачають повернення до підготовчого провадження після його закриття. Крім того, позиція сторін була вичерпне з`ясована судом під час проведення підготовчого судового засідання, про необхідність у наданні додаткових доказів сторонами не заявлялось. Враховуючи предмет спору та обставини, на які посилалися сторони, підстави для відкладення або оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі, які встановлені ст.183 ГПК України, у справі не вбачались.

Також Відповідач 16.01.2020 подав заяву про закриття провадження у справі (арк.с. 119-120 Т.1) з підстави відсутності предмета спору. Так, Відповідач послався на те, що між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та АТ "Дніпрогаз" укладено договір відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020 року, згідно з умовами якого останнє стало кредитором та набуло право вимоги у АТ "НАК "Нафтогаз України" на суму 17 009 665,89 грн. Так, керуючись статтею 601 ЦК України, АТ "Дніпрогаз" заявило про припинення зобов`язання, яке виникло у справі №904/5347/19 на суму 2671223,79 грн. Водночас, заборгованість АТ "НАК "Нафтогаз України" перед АТ "Дніпрогаз" після здійснення відповідного зарахування складає 14338442,10 грн, що виникла на підставі договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020 року. У зв`язку з цим, заборгованість АТ "Дніпрогаз" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" за позовними вимогами у справі №904/5347/19 відсутня. До заяви про закриття провадження у справі Відповідач подав копію заяви про припинення зобов`язання зустрічних однорідних вимог №491007.2-Сл-202-0120 від 15.01.2020 з доказами направлення Позивачу (арк.с. 121-125 Т.1).

В судовому засіданні 16.01.2020 Відповідач також подав заяву про відвід судді Кеся Н.Б. (арк.с. 115-116 Т.1).

16.01.2020 ухвалою суду провадження у справі №904/5347/19 зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України та зазначену справу передано на автоматизований розподіл (повторний розподіл) для розгляду заяви про відвід іншим суддею.

20.01.2020 ухвалою суду (суддя Ярошенко В.І.) відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" про відвід судді Кесі Н.Б. у справі №904/5347/19.

27.01.2020 ухвалою суду поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 11.02.2020.

03.02.2020 Позивач подав до канцелярії суду заяву (144-157 Т.1), в якій просить суд залучити до участі у справі №904/5347/19 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ "Дніпропетровськгаз збут";

поновити АТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" процесуальний строк у справі №904/5347/19 на звернення до суду із заявою, поданою в порядку ст. 237 ГПК України про визнання недійсним правочину, а саме заяви АТ "Дніпрогаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 15.01.2020 №491007.2-Сл-202-0120;

задовольнити у повному обсязі позовні вимоги НАК «Нафтогаз України» в справі №904/5347/19, а саме:

А) Стягнути з АТ «Дніпрогаз» на користь НАК «Нафтогаз України» 2 671 223 грн 79 коп. З % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором № 13-118-ВТВ (за. період з 13 лютого 2018 року (включно) по 31 грудня 2018 року (включно);

Б) Визнати недійсним правочин у вигляді заяви АТ «Дніпрогаз» від 15 січня 2020 року № 491007.2-Сл-202-0120 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 2 671 223 грн 79 коп.;

вирішити питання про розподіл судових витрат за правилами статті 129 ГПК України.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що за відсутності у ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" права вимагати у НАК "Нафтогаз України" сплати 17 009 665,79 грн (у тому числі 2671223,79 грн), це товариство відступило АТ "Дніпрогаз" неіснуюче право вимоги, і АТ "Дніпрогаз" незаконно застосувало правовий механізм статті 601 ЦК України, статті 203 ГК України (заява від 15 січня 2020 року № 491007.2-Сл-202-0120 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 2671223,79 грн), оскільки не володіло правом зустрічної вимоги до НАК «Нафтогаз України» на цю суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Враховуючи викладене, клопотання Позивача про залучення Третьої особи без самостійних вимог ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" не підлягає розгляду на підставі ч.2 статті 118 ГПК України, оскільки клопотання подано після закінчення процесуального строку.

Щодо клопотання про поновлення АТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" процесуального строку на звернення до суду із заявою, поданою в порядку ст. 237 ГПК України про визнання недійсним правочину, а саме заяви АТ "Дніпрогаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 15.01.2020 №491007.2-Сл-202-0120, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.237 ГПК України, ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Отже, суд залишає без розгляду зазначене клопотання, оскільки можливість подання заяви про визнання недійсним правочину в порядку ч.2 ст.237 ГПК України може бути реалізовано Позивачем виключно на стадії підготовчого провадження, яке ухвалою суду від 17.12.2019 закрито. Повернення до цієї стадії після закриття положення Господарського процесуального кодексу України не передбачають.

Під час судового засідання 11.02.2020 Відповідач подав клопотання про забезпечення доказів (арк.с. 74 Т.2), в якому просить суд забезпечити докази, а саме дані бухгалтерського обліку щодо відображення розрахунків між АТ НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" від 30.12.2015 №16-106-Н, шляхом витребування їх у АТ НАК "Нафтогаз України".

Зазначене клопотання подано Відповідачем у зв`язку із поданням ним заяви про закриття провадження у справі та необхідністю його додатково обгрунтувати.

Клопотання про забезпечення доказів по суті є клопотанням про витребування доказів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу, тобто разом з поданням відзиву. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, зазначене клопотання Відповідача залишається судом без задоволення з огляду на пропуск строку для його подання і відсутність поважних причин його пропуску.

Заява Відповідача, подана ним 16.01.2020, про закриття провадження у справі (арк.с. 119-120 Т.1) з підстави відсутності предмета спору суд залишає без розгляду з огляду на таке.

Закриття провадження у справі з підстави відсутності предмета спору передбачено пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України при наявності обставин, які виникли після звернення Позивача до суду і призвели до припинення існування предмета спору. На думку суду, ці обставини мають бути очевидними для будь-кого і такими, що визнаються обома сторонами спору. При виникненні між сторонами спору з цього приводу, виникає необхідність у збиранні і перевірки доказів, які не були наявними на стадії підготовчого провадження, а також виникає необхідність у наданні сторонам можливості обґрунтувати свої заперечення. Крім того, суд враховує намір Позивача оспорити правочин щодо проведеного Відповідачем заліку, що на стадії розгляду даної справи по суті неможливо.

Відповідно до ст.ст.14,15 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява Відповідача щодо закриття провадження у справі за обставинами, які виникли на стадії розгляду справі по суті і заперечуються Позивачем, може бути предметом розгляду в порядку статті 328 ГПК України. Таким чином, з огляду на закінчення строків для збирання доказів у справі, суд залишає цю заяву без розгляду на підставі ч.2 статті 118 ГПК України.

11.02.2020 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

12.12.2019 Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк.с. 47-49 Т.1), в якому просить відмовити у позові повністю, посилаючись на те, що непроведення своєчасних розрахунків за договором обумовлено об`єктивними причинами, незалежними від Відповідача та з вини державних органів щодо встановлення належних розмірів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу для операторів ГРМ, а також економічно обгрунтованих тарифів для покриття даних витрат операторів. Так, Відповідач посилається на те, що ним були оскаржені в судовому порядку нормативний акт Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо затвердження розмірів втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік відносно Відповідача, а також бездіяльність НКРЕКП з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Дніпрогаз" і рішеннями судів позови були задоволені. Так, судами було зазначено, що внаслідок таких дій НКРЕКП, у АТ "Дніпрогаз" росте заборгованість на користь власника природного газу (ПАТ "Навтогаз України") з незалежних від дій та волі останнього причин, що ставить його та власника природного газу в нерівні умови господарювання за договором на купівлі-продаж природного газу для потреб ВТВ.

Отже, Відповідач вважає, що підстави для стягнення з АТ "Дніпрогаз" 3% річних за неналежне виконання господарського зобов`язання у справі відсутні.

18.12.2019 Позивач подав відповідь на відзив (арк.с. 100-103 Т.1).

11.01.2020 Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (арк.с. 108-111 Т.1).

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

04.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (далі - Покупець) укладено договір №13-118-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, в редакції додаткової угоди №10 від 22.12.2014, (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/1224/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про стягнення 100 931 333,53 грн. заборгованості за переданий газ, 3 437 195,64 грн. пені та 340 124,85 грн. 3% річних.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/1224/18 скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 100 931 333 грн. 53 коп. заборгованості, 3 437 195 грн. 64 коп. пені, 340 124 грн. 85 коп. 3% річних за період з 03.01.2018 по 12.02.2018, 616 700 грн. судового збору за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області та 925 050 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/1224/18.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019, 19.02.2019 господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" залишено без задоволення. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 залишено без змін.

Так, апеляційним та касаційним судом у справі №904/1224/18 встановлений факт виникнення боргу з боку Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" за договором №13-118-ВТВ на суму 100931333,53грн. та наявність підстав для стягнення цього боргу, а також 3 % річних на суму 340124 грн. 85 коп. за період з 03.01.2018 по 12.02.2018 тощо.

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У зв`язку із прострочкою виконання грошових зобов`язань на суму 100931333,53 грн за договором №13-118-ВТВ, у період з 13.02.2018 по 31.12.2018, на підставі ст. 625 ЦК України Позивач донарахував 3% річних на загальну суму 2671223,79 грн.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Сторони є суб`єктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України до прав і обов`язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобов`язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з приписами частин 1 і 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.614 ЦК Укрїани особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 218 ГК Укрїани також передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Так, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, аргументи Відповідача про відсутність його вини у виникненні заборгованості відхилюються судом з огляду на те, що за положеннями ст.625 ЦК України неможливість виконання Боржником грошового зобов`язання за будь-яких обставин не звільняє його від відповідальності у вигляді 3% річних від простроченої суми.

6. Висновки суду за результатами вирішення спору

Оскільки матеріалами справи доводиться несвоєчасне виконання Відповідачем грошових зобов`язань за договором, позовні вимоги Позивача про стягнення 3% річних на суму 2671223,79 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про залучення Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут та поновлення строків на звернення до суду із заявою про визнання недійсним правочину, а саме заяви АТ «Дніпрогаз» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 15.01.2020 №491007.2-Сл-202-01120 - залишити без розгляду.

Клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" про закриття провадження залишити без розгляду.

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 2671223,79 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №13-118-ВТВ (за період з 13 лютого 2018 року (включно) по 31 грудня 2018 року (включно) та 40068,36 грн в рахунок компенсації витрат по сплаті судового збору.

Роз`яснити Відповідачеві про можливість розгляду обставин, які виникли після закриття підготовчого провадження у справі, в порядку статті 328 ГПК України.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.02.2020

Суддя Н.Б. Кеся