ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3850/19

За позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул.Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601; )

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ" (бульвар Французький, 9, м. Одеса, Одеська область, 65045; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Ісак Д.П.

Суть спору: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу (далі-ЖБК) "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ" про стягнення пені у сумі 3 851 грн. 36 коп., 3% річних у сумі 257 грн. 40 коп., інфляційних втрат у розмірі 06 грн. 48 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.12.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду , відкрито провадження у справі №916/3850/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Згідно письмових пояснень, що надійшли до суду 05.02.2020р., відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Крім того, відповідач у своєму клопотанні, доданому до письмових пояснень, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

21 лютого 2020р. від позивача надійшла заява із запереченнями на клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Позивач у справі зазначає, що 21.12.2015р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ЖБК "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ" (Споживач) був укладений Договір постачання природного газу №3136/16-ТЕ-23 (далі-Договір), згідно якого Постачальник зобов`язався передати Споживачу у власність у 2016р. природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

Розділом 12 Договору передбачено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01.01.2016р. до 31.03.2016р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання цього Договору Постачальником було поставлено Споживачу природний газ на загальну суму 242 452 грн. 17 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач зазначив, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не у строк, визначений Договором, чим порушував умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1. Договору.

Згідно з п.8.2. Договору у разі невиконання Споживачем п.6.1. Договору він зобов`язується оплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З урахуванням строку прострочення сплати основного боргу за Договором, за розрахунком позивача розмір нарахованої пені за неналежне виконання зобов`язань складає 3 581 грн. 36 коп. При цьому, позивач зазначає, що розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог ст. 232 Господарського кодексу України та з наступного дня від дня прострочення основного зобов`язання.

Позивач також зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач зазначив, що, оскільки відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу у зазначений строк, він зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 257 грн. 40 коп. та інфляційні втрати у розмірі 06 грн. 48 коп.

Позивач в обґрунтування позову посилається на положення п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема ,є договори та інші правочини. Крім того, позивач зазначив, що згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Також позивач зазначив, що в силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у своїх письмових поясненнях проти позовної заяви заперечує, вважає її необґрунтованою та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що нараховані позивачем санкції відповідно до положень чинного законодавства України підлягають автоматичному списанню.

Зокрема , відповідач зазначив, що комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення визначає Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016р.

Пунктом 1.2 Договору постачання природного газу №3136/16-ТЕ-23 передбачено, що газ, який постачається за ним поговором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності відповідача є: комплексне обслуговування об`єктів, що відповідає положенням Статуту ОК «ЖБК «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ».

Отже, як вказує відповідач, поставлений за цим договором природний газ було використано відповідачем у повному обсязі для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідач зазначив, що ЖБК «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ» було в повному обсязі погашено наявну заборгованість 27.10.2016р., що , в тому числі, підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості, який був наданий позивачем до суду в якості додатків до позову.

При цьому, відповідач вказує, що додаткові умови для списання сум пені, інфляційних нарахувань та відсотків річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються. Тобто, вищевказаний Закон не передбачає подання будь яких додаткових документів для списання чи не нарахування неустойки, інфляційних нарахувань та проценти річних, а лише визначає одну підставу, зокрема погашення основної заборгованості до набрання чинності вказаним Законом. Даних висновків суд дійшов з врахуванням судової практики викладеної у постанові Верховного суду від 10.04.2018р. у справі №916/3054/16.

По-друге, відповідач вказує, що ЖБК «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ» є неприбутковою організацією та не є суб`єктом господарювання. Єдиним джерелом фінансування діяльності кооперативу є внески членів кооперативу на відшкодування витрат, які понесені ЖБК в процесі утримання будинку та території, опалення тощо. Ситуація з несвоєчасної сплати платежів позивачу пов`язана саме з непроведенням членами вчасного розрахунку з Кооперативом за послуги опалення.

З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій , врахувати скрутне матеріальне становище відповідача, зауважуючи те, що вказані в позові події відбулись у 2016 році та у подальшому були негайно після виявлення виправлені у позасудовому порядку Крім того, відповідач просить врахувати відсутність мети одержання прибутку , що ставить в залежність від судового рішення та зачіпає інтереси власників жилих квартир та нежилих приміщень у будинку , оскільки відповідно до п.10.2. Статуту Кооперативу джерелами формування майна Кооперативу є внески членів. Зазначений у позові розмір пені, трьох відсотків річних , інфляційних трат є тягарем для Кооперативу, оскільки будь-якими документами не передбачено зазначені трати. Сама суть закупівлі газу для цілей населення, у разі задоволення позовних вимог буде зводитись до сплати більшого обсягу плати за фактично спожитий три роки тому газ. Як відмічає відповідач, зазначений розмір позовних вимог ставить під загрозу теперішню можливість вчасно проводити розрахунки із постачальниками послуг в т.ч. із НАК «Нафтогаз України» , оскільки не передбачено таких витрат на 2019-2020рр.

Відповідач також зазначив, що в результаті його дій позивачу не було нанесено жодних збитків та шкоди. Так, пеня не є основним доходом НАК «Нафтогаз України» і не може впливати на його господарську діяльність. При цьому, доказів, які свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять, вимоги про стягнення збитків позивачем не заявлялись.

Таким чином, відповідач вважає, що застосування такого значного розміру штрафних санкцій до відповідача є недоцільним, адже основним завданням суду є саме захист прав та законних інтересів сторін. Тому, в разі задоволення позовних вимог не буде досягнуто основних цілей судочинства України, адже відповідач понесе значну відповідальність, при тому, що його дії не нанесли фактичної шкоди позивачу.

Крім цього, відповідач вказує, що боржники-фізичні особи, що мають борг перед ЖБК активно використовують на свій захист Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги», за нормами якого боржникам, що своєчасно сплачують реструктуризований борг заборонено нараховувати пеню, інфляційні витрати та 3%. Виникає ситуація, коли споживачі-фізичні особи провели реструктуризацію своїх боргів, скориставшись своїм законним правом, та розрахувавшись за фактично надані послуги пізніше, а ЖБК не отримавши жодних претензій з боку позивача вимушено захищати себе в судовому порядку та сплачувати незароблені кошти.

АТ «НАК «Нафтогаз України» проти зменшення пені заперечує, посилаючись на те, що відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України єдиною підставою звільнення від господарсько-правової відповідальності є дії непереборної сили, тобто наявність надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин і виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема, споживачів. Скрутне фінансове становище підприємства не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки.

Позивач також просив суд звернути увагу на те, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на АТ «НАК «Нафтогаз України» державою обов`язків, погіршує фінансове становище , впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020 років.

Розглянув матеріали справи, судом встановлено, що 21.12.2015р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ЖБК "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ" (Споживач) був укладений Договір постачання природного газу №3136/16-ТЕ-23, згідно якого Постачальник зобов`язався передати Споживачу у власність у 2016р. природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на мовах цього договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, між сторонами за Договором склалися правовідносини щодо поставки товару.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що газ, який постачається за ним Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності відповідача є комплексне обслуговування об`єктів, що відповідає положенням Статуту ОК «ЖБК «ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ».

Отже, матеріалами справи підтверджується, що поставлений за Договором постачання природного газу №3136/16-ТЕ-23 природний газ був використаний відповідачем у повному обсязі для виробництва теплової енергії, що сторонами не заперечується.

За умовами п.2.1 Договору Постачальник передає Споживачу з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. (включно) газ обсягом до 110,000 тис. куб.метрів за ціною, узгодженою у розділі 5 Договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Постачальником було поставлено Споживачу природний газ на загальну суму 242 452 грн. 17 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, відповідач не має заборгованості по оплаті за отриманий за Договором природний газ, оскільки вона була погашена 27.10.2016р., тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Таким чином, застосуванню до даних спірних правовідносин підлягають положення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", які імперативно встановлюють, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, додаткові умови для списання сум пені, інфляційних нарахувань та відсотків річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються. Тобто, вищевказаний Закон не передбачає подання будь яких додаткових документів для списання чи не нарахування неустойки, інфляційних нарахувань та проценти річних, а лише визначає одну підставу, зокрема погашення основної заборгованості до набрання чинності вказаним Законом.

Суд зазначає, що оскільки у відповідача на час набрання чинності вищевказаним Законом відсутня основна заборгованість за спожитий природний газ, то нараховані пеня, інфляційні та річні мають бути списані в силу норми Закону, а отже, відсутні правові підстави для їх стягнення.

За таких обставин, позовна заява АТ «НАК «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, ст.ст. 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позовній заяві Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Житлово-будівельного кооперативу "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-БІЛДІНГ" про стягнення відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст складено 26 лютого 2020 р. у нарадчій кімнаті.

Суддя Н.В. Рога