РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.02.2020Справа № 910/13895/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекультивація» в особі Києво-Святошинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекультивація»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет»

про стягнення 53 919, 14 грн (в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог)

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 24.02.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекультивація» в особі Києво-Святошинської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекультивація» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет» про стягнення 53 919, 14 грн, з урахуванням зави про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 08.11.2019.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що лише відповідачем не виконано своїх договірних зобов`язань за договором № 040619/33 на прийом та утилізацію ґрунту від 01.05.2019 щодо оплати за виконану роботу.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.10.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а також до відзиву додав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

06.11.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

13.11.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.12.2019 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Люнет» про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 23.12.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2019 відкладено підготовче засідання на 27.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.02.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2020 розгляд справи по суті відкладено на 24.02.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 24.02.2020 надав пояснення суду та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання 24.02.2020 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення від 10.02.2020.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ст. 202 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 24.02.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

01.05.2019 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір на прийом та утилізацію ґрунту № 040619/33, за умовами якого замовник з метою проведення гірничо-технічної рекультивації відпрацьованої частини Мостищанського родовища передає, а підрядник приймає на себе виконання комплексу робіт по прийому та утилізації ґрунту, та відходів, які можуть бути прирівняні до будівельних, але виключно IV класу небезпеки (надалі «відходи»).

Вартість комплексу робіт з приймання та утилізації одного метра кубічного ґрунту узгоджується у «Протоколі погодження Договірної ціни» (додаток №1) до Договору, п. 2.1. Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору оплата здійснюється на підставі рахунку та акта виконаних робіт, які надаються замовнику відповідно до обсягу завезеного ґрунту за місяць.

Згідно п. 4.3.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг підрядника.

Пунктом 4.4.1. Договору визначено, що замовник має право на якісне та своєчасне одержання послуг згідно умов договору.

Термін дії договору у відповідності до п. 9.2. Договору один рік з моменту його підписання.

За своєю правовою природою укладений сторонами у справі договір є змішаним і містить елементи договорів про надання послуг та підряду. За приписами частини другої статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до приписів статей 837 та 901 ЦК України за договорами підряду та послуг одна сторона є зобов`язаною виконати певну роботу, а інша - сплатити її вартість.

Згідно статей 6, 627 та 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач, обґрунтовує свої вимоги тим, що 20.08.2019 звернувся до відповідача з претензією № 20-08-01/19, якою вимагав сплатити заборгованість за надані послуги згідно із Договором на прийом та утилізацію ґрунту № 040619/33 від 01.05.2019.

Однак, відповідач ніяким чином не відреагувало на претензію позивача, хоча вказану претензію відповідачем було отримано 21.08.2019, що підтверджується роздрукованою інформацією з сайту Укрпошта.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 530 ЦК України зазначає, що строк на оплату наданих послуг за виставленим рахунком № 345 від 30.07.2019 та підписаним сторонами Актом наданих послуг № 301 від 30.07.2019 настав, а тому відповідач мав до 31.08.2019 включно здійснити оплату за вказаним Актом в розмірі 52 470, 00 грн. З урахуванням передоплати послуг по іншим актам наданих послуг, позивачем було зараховано передоплату в розмірі 1980 грн, здійснену відповідачем 01.07.2019 в рахунок часткового погашення боргу за Актом наданих послуг № 301 від 30.07.2019. У зв`язку з вказаним, позивачем до суду було подано заявою про збільшення позовних вимог, а саме заявлено до стягнення заборгованості за Актом наданих послуг № 301 від 30.07.2019 в розмірі 50 490 грн та збільшено нарахування до стягнення пені в розмірі 3151, 10 грн та 3 % річних в розмірі 278, 04 грн.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, ст. 76 ГПК України.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються, ст. 77 ГПК України.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, ст. 79 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач як доказ на підтвердження направлення претензії вих. № 20-08-01/19 від 20.08.2019 про стягнення заборгованості в розмірі 154 242 грн за договором № 040619 на прийом та утилізацію ґрунту від 01.05.2019 та договором № 030619 на прийом та утилізацію будівельних відходів від 01.05.2019 посилається на фіскальний чек № 497 від 20.08.2019 та витяг з офіційного веб-сайту Укрпошти про отримання відповідачем вказаної претензії 21.08.2019.

Відповідно до вимог «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Згідно п. 19 вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 59, 61 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Отже, належним доказом направлення відповідачу претензії вих. № 20-08-01/19 від 20.08.2019 є оригінал касового чеку поштового зв`язку та опис вкладення із зазначенням адреси і найменуванням адресата та заповнений відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270.

З наданого позивачем до претензії вих. № 20-08-01/19 від 20.08.2019 фіскального чеку № 497 від 20.08.2019 не вбачається, що позивачем було направлено 20.08.2019 саме претензію № 20-08-01/19 від 20.08.2019, а тому наданий позивачем фіскальний чек в розумінні ст. 76 ГПК України не може бути належним доказом у справі щодо направлення претензії.

Крім того, суд зазначає, що позивач в претензії № 20-08-01/19 від 20.08.2019 просить стягнути заборгованість у сумі 154 242 грн за договором № 040619 на прийом та утилізацію ґрунту від 01.05.2019 та договором № 030619 на прийом та утилізацію будівельних відходів від 01.05.2019, за якими відповідач робив деякі оплати, а підстава позову обґрунтована не виконанням зобов`язання за договором щодо оплати послуг лише за Актом наданих послуг № 301 від 30.07.2019.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що позивачем не доведено направлення відповідачу претензії з вимогою про стягнення заборгованості за Актом наданих послуг № 301 від 30.07.2019, а тому строк у відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо оплати за вказаним актом не настав.

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження задоволення своїх позовних вимог.

У разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору за правилами ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя І.В. Алєєва