АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1581/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН - адвокат Рогозний І.М.

від ВКФ „ЮНА-СЕРВІС - адвокат Сорокін К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019

у справі №916/1581/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН

до Виробничо-комерційної фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 679919,10 грн.

ВСТАНОВИВ

У серпні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН (далі ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ВКФ „ЮНА-СЕРВІС) про стягнення заборгованості у розмірі 679 919,10 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки в частині повної оплати за поставлений позивачем товар.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 679 919,10 грн. боргу та 10 198,80 грн. судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до видаткових накладених, копії яких додано до матеріалів справи, позивач з 01.08.2016 р. по 23.12.2016 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 1 400 489,15 грн. В той час, як відповідачем не надано належних доказів (платіжних доручень), які б підтверджували повне або часткове погашення вказаної суми боргу.

Як відзначено місцевим господарським судом, заявляючи позовні вимоги, позивач скористався своїм правом на стягнення суми меншої, ніж підтверджена первісними бухгалтерськими документами, що містяться у справі, а тому, суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у заявленому позивачем розмірі.

При цьому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про проведення судової експертизи підпису директора ВКФ „ЮНА-СЕРВІС ТОВ Матковської Л.І. в Додатковій угоді від 02.10.2017 р. до договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 р., оскільки, на думку суду, в даному випадку можливо взагалі не надавати вказаній Додатковій угоді оцінки, як доказу по справі, та прийняти рішення у справі по сукупності інших належних та допустимих доказів.

Не прийнято Господарським судом Одеської області й надані відповідачем Реєстр документів по рахунку ВКФ „ЮНА-СЕРВІС та Довідку про перерахування коштів ПАТ „Райффайзен Банк Аваль, оскільки вказані документи не є первісними бухгалтерськими документами, які слід було б вважати належним доказом оплати боргу, а також, вони були подані під час розгляду справи по суті без клопотання про поновлення строків подання доказів через неможливість їх надання до суду з поважних причин під час підготовчого провадження.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ВКФ „ЮНА-СЕРВІС з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 у справі №916/1581/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що полягає у наступному.

Так, за твердженням апелянта, позивачем було надано до суду першої інстанції видаткові накладні лише за період з 01.08.2016 по 23.12.2016, який не охоплює весь період взаємодії сторін за договором поставки. Тобто, як вважає апелянт, надані письмові докази підтверджують факт поставки товару за певний період, однак не містять у собі відомостей, чи було здійснено оплату за товар за поданими видатковими накладними та в яких обсягах.

Як стверджує апелянт, ним на підтвердження оплати поставленого товару було надано належним чином оформлені довідку видану АТ „Райффайзен Банк Аваль та реєстр документів по рахунку ПАТ КБ «Центр». Скаржник вважає такі докази належними, допустимими, оскільки вони містять відомості щодо перерахування коштів на користь позивача.

Однак, за твердженням апелянта, судом першої інстанції вказані докази не були досліджені та враховані при розгляді справи, з тих підстав, що такі докази були подані під час розгляду справи по суті. Проте, апелянт наголошує, що судом першої інстанції було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні, без повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи. Також, як відзначає апелянт, він не отримував додаткові докази, а саме видаткові накладні, які позивач надав після подання заперечень відповідачем та дізнався про їх повний перелік лише після ознайомлення з матеріалами справи.

На думку апелянта, судом першої інстанції при вирішенні даної справи було враховано виключно позицію та докази позивача, проте, цілком проігноровано позицію відповідача, зокрема не досліджено проведення відповідачем оплат та поставлений позивачем товар.

Скаржник також відзначає, що судом першої інстанції було проігноровано твердження відповідача з приводу розбіжностей у даних бухгалтерського обліку з даними позивача, тривалу дію договору, великий обсяг поставок товару, повернення товару та оплату, у зв`язку із чим відповідачем заявлялося клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи. Проте, як вважає апелянт, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1581/18 за апеляційною скаргою Виробничо-комерційної фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 призначено справу до розгляду на 17.09.2019.

22.08.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, а також відмовити апелянту у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи.

В своїх заперечення позивач зазначає, що відповідачем не було надано належних доказів (платіжних доручень), які б підтверджували повне або часткове погашення заборгованості у сумі 679 919,10 грн., а надані відповідачем документи не є первісними бухгалтерськими документами, які слід було б вважати належним доказом оплати боргу, до того ж, були подані під час розгляду справи по суті без клопотання про поновлення строків подання доказів через неможливість їх надання до суду з поважних причин під час підготовчого провадження.

Отже, як стверджує позивач, на момент вирішення спору, в матеріалах справи містились докази поставки позивачем відповідачу товару на суму 1 400 489,15 грн., та взагалі відсутні докази оплати відповідачем цього боргу.

Позивач також відзначає, що між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору поставки, відповідно до якої Сторони ще раз підтвердили заборгованість ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» в розмірі 679 919,10 грн. та погодили, що погашення цієї заборгованості виконується Покупцем в строк не раніше 17 травня 2018 року та має бути виконано у повному обсязі не пізніше 17 липня 2018 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 розгляд справи перенесено та призначено на 20.09.2019.

У судовому засіданні від 20.09.2019 оголошено перерву до 25.09.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 призначено у справі судову економічну експертизу, апеляційне провадження у справі №916/1581/18 зупинено до закінчення проведення судової економічної експертизи та/або повернення матеріалів справи №916/1581/18 до Південно-західного апеляційного господарського суду.

02.01.2020 судом апеляційної інстанції отримано висновок експерта разом із матеріалами справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №916/1581/18 та призначено справу до розгляду на 11.02.2020.

10.02.2020 судом апеляційної інстанції отримано пояснення від ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» в яких позивач зазначає, що заперечує проти Висновку експерта наданому за результатами проведення судової економічної експертизи у даній справі.

Так позивач зазначає, що у експерт дійшов висновку про те, що загальна сума перерахованих відповідачем коштів перевищує суму поставки підтверджену наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Проте, такий висновок, як вважає позивач, є хибним, оскільки в матеріалах справи наявні копії первинних документів бухгалтерського обліку - видаткові накладні на поставку товару за період 2016-2017 роки, остання поставка товару відбулась 27 січня 2017 року, за яку, ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» взагалі не розраховувалося. Останній платіж ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» здійснила 21 лютого 2017 року за товар, що був поставлений у попередні періоди. Крім цього, зазначена оплата носила частковий характер. Все це, на думку позивача, свідчить про вади експертного дослідження. Доказом того, що оплата носила частковий характер свідчить й Додаток №1 до Висновку експерта «Реєстр видаткових накладних та актів на повернення». Так, згідно матеріалів справи, за період з 01 червня 2016 року по 30 червня 2016 року ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» поставило на адресу ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» товар на загальну суму 1613,7 грн., а згідно банківських довідок та виписок ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» здійснило оплату товару за цей же період на загальну суму 83 938,00 грн. що прямо вказує на оплату товару за попередні періоди.

На думку позивача, експерт при проведенні дослідження в своєму Висновку не враховував угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог в частині наявності розміру заборгованості ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» в розмірі 679 919,10 грн., проте, враховує суму зменшення заборгованості ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за цією ж Угодою на 24751,04 грн.

Вважає позивач помилковим й висновок експерта щодо неможливості ідентифікувати по яких договорах та з яких підстав були складені реєстри виданих податкових накладних та коригувань до податкових накладних між сторонами, оскільки в матеріалах справи наявні копії податкових накладних та податкових декларацій з ПДВ, що надавалися вибірково позивачем, в яких є посилання на укладений між сторонами договір поставки з відстрочкою платежу, що, в свою чергу, знайшло своє відображення у зазначених реєстрах податкових накладних та коригувань до податкових накладних. До того ж, між сторонами існували господарські відносини лише за договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 01.06.2011 р.

За твердженням позивача, відповідно до положень Договору поставки, підставою для остаточних взаєморозрахунків є Акт звірки взаємних розрахунків, що надається Постачальником Покупцю відповідно до умов Договору поставки. Акт звірки взаємних розрахунків, підписаний уповноваженою особою боржника є доказом, що свідчать про фактичне визнання останнім наявності у нього перед стягувачем боргу.

Також, 10.02.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли пояснення від ВКФ "Юна-Сервіс" в яких відповідач, посилаючись на висновок експерта зроблений у даній справі, зазначає, що висновком судового експерта підтверджуються послідовні доводи відповідача щодо того, що наявність основної заборгованості ВКФ "Юна-Сервіс" перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за договором поставки №19/16 від 22.04.2016 первинними документами бухгалтерського обліку, наявними в матеріалах справи та наданими на дослідження, не підтверджується.

Відповідач зазначає, що в матеріалах справи наявні Акти звірки взаємних розрахунків. Так, відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків від 28.09.2017 р., кінцеве сальдо склало 704 670,14 грн. Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків від 02.10.2017 р. кінцеве сальдо склало 679 919,10 грн. При цьому з аналізу вказаних актів звірки взаємних розрахунків вбачається, що обидва акти містять початкове сальдо станом на 01.01.2017 р. у розмірі 776 951,37 грн. та детальний перелік господарських операцій лише за період з 04.01.2017 по 31.05.2017. Тобто, із зазначених актів звірки взаємних розрахунків неможливо встановити походження початкового сальдо та виходячи з яких саме видаткових накладних воно виникло. Відтак, сума заборгованості, вказана у актах звірки взаємних розрахунків, не підтверджена первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними), відтак вказані акти не можуть бути належними та допустимими доказами, що підтверджують суму заборгованості.

З приводу наявної у матеріалах справи Додаткової угода до Договору поставки від 02.10.2017 p., відповідно до якої заборгованість ВКФ "Юна-Сервіс" на момент укладання даної Угоди становила 679 919,10 грн., відповідач зазначає, що заперечує факт укладання та підписання вказаної Угоди директором Товариства. На підтвердження зазначеного доводу ВКФ "Юна-Сервіс" під час розгляду справи у суді першої інстанції заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Однак, судом першої інстанції у задоволенні даного клопотання було відмовлено у зв`язку з наявністю інших доказів наявності заборгованості, а саме первинних бухгалтерських документів. За таких обставин, позивач вважає, що вказана Додаткова угода від 02.10.2017 р. не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України.

Не є обґрунтованими, як вважає відповідач, й посилання позивача на податкові накладні та податкові декларації з ПДВ, які, на його думку, є первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Однак, вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Так, податкова накладна складається на підставі бухгалтерського обліку господарських операцій. Тобто, сам по собі такий документ як податкова накладна не може бути підставою для здійснення бухгалтерського обліку господарських операцій, оскільки являється його наслідком. До того ж, наявними в матеріалах справи податковими накладними сума поставленого ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» на адресу ВКФ "Юна-Сервіс" товару також не підтверджується, оскільки позивачем надані податкові накладні в кількості двох штук за кожен місяць, починаючи з квітня 2016 року до січень 2017 року, на загальну суму 132 125,39 грн.

Відповідач також наголошує, що по даній справі позивачем здійснюється стягнення заборгованості за договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 р., згідно п. 4.1. Договору якого, Покупець (ВКФ "Юна-Сервіс") здійснює оплату кожної окремої партії товару, зазначеного у видатковій накладній. Таким чином, оскільки підставою для оплати за поставлений товар слугує саме видаткова накладна, то саме вона (видаткова накладна) може вважатись єдиним належним та допустимим доказом факту поставки товару Покупцю. За таких обставин, відповідач вважає, що акти звірок взаєморозрахунків, копії угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, додаткової угоди до договору поставки з відстрочкою платежу не можуть вважатись належними, допустимими та достатніми доказами.

10.02.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» надійшло клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи в якому позивач просить призначити у справі №916/1581/18 повторну судову економічну експертизу, на розгляд якої поставити наступне питання: чи підтверджується документально розмір основної заборгованості ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за договором поставки з відстрочкою платежу № 19/16 від 22.04.2016 року? В разі, якщо не підтверджується або частково підтверджується розмір основної заборгованості ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» за розрахунком ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН», визначити розмір основної заборгованості за матеріалами справи та, у разі необхідності, додатковими матеріалами в порядку, встановленому законом. Проведення експертизи заявник просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач вказує на те, що висновок експерта з приводу перевищення перерахованих відповідачем на користь позивача грошових коштів сумі поставки підтвердженої наявними в матеріалах справи видатковими накладними є хибним. Так позивач зазначає, що експертом не було враховано здійснення відповідачем деяких оплат на попередні періоди, не взято до уваги угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, в частині наявності розміру заборгованості відповідача, не досліджено наявні у матеріалах справи податкові накладні, а також акт звірки взаєморозрахунків, який підписаний уповноваженою особою відповідача та є доказом, що свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності заборгованості.

Позивач також наголошує, що у відповідності до приписів ст. 69 ГПК України, експерт має право,зокрема, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом. Проте, жодних клопотань про надання додаткових матеріалів та зразків експертом, у даній справі, не заявлялось.

11.02.2020 судом апеляційної інстанції отримано заперечення відповідача проти призначення по справі повторної судової економічної експертизи. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що клопотання позивача не містить жодного посилання на конкретні обставини, які свідчать про застосування експертом під час проведення експертизи хибної методики дослідження. До того ж, позивач у своєму клопотанні не посилається на будь-яку іншу методику, яка на його думку є вірною при проведенні експертизи.

Відповідач також відзначає, що заявлення клопотання про надання додаткових документів є правом, а не обов`язком експерта та подається лише у разі, якщо наявних матеріалів об`єктивно недостатньо для проведення дослідження.

Також відповідач вказує, що наявний висновок жодним чином не суперечить іншим матеріалам справи, що є окремою підставою для відмови в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи.

ВКФ „ЮНА-СЕРВІС наголошує, що питання яке пропонує поставити позивач на вирішення повторної експертизи, є відмінним від питання, поставленого на вирішення експерта в ухвалі суду апеляційної інстанції від 25.09.2019. Проте, на дослідження повторної експертизи не можуть ставитися питання, які не розглядалися попередньою експертизою

Розглянувши під час судового засідання від 18.02.2020 дане клопотання позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 2 ст. 107 ГПК України визначено, що за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Міністерством Юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи (п.п. 1.2.11. п. 1.2. розділ І).

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Колегія суддів зазначає, що під час призначення експертизи ухвалою від 25.09.2019, на вирішення експерта поставлено питання: чи підтверджується документально розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки з відстроченням платежу №19/16 від 22.04.2016, зазначений ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН? В разі, якщо не підтверджується розмір основної заборгованості відповідача за розрахунком позивача, визначити розмір основної заборгованості за наявними документами.

Проте, питання яке пропонує поставити на вирішення повторної експертизи позивач, є відмінним від того, що було предметом експертного дослідження, а саме: чи підтверджується документально розмір основної заборгованості ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за договором поставки з відстрочкою платежу № 19/16 від 22.04.2016 року? В разі, якщо не підтверджується або частково підтверджується розмір основної заборгованості ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» за розрахунком ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН», визначити розмір основної заборгованості за матеріалами справи та, у разі необхідності, додатковими матеріалами в порядку, встановленому законом, що суперечить вимогам Інструкції.

Призначена під час апеляційного перегляду справи експертиза, проведена з повним дотриманням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Позивачем даних обставин не спростовано та не наведено у клопотанні про призначення повторної експертизи жодних обґрунтованих сумнівів щодо порушення експертом вимог Інструкції та/або Методики.

Слід зазначити, що звертаючись із клопотанням про призначення повторної експертизи, заявник не навів жодних обґрунтованих доводів щодо необґрунтованості висновку експерта або його суперечливості з іншими матеріалами справи, аргументи позивача фактично зводяться до правової оцінки доказів, що не входить до меж експертного дослідження. При цьому, на думку колегії суддів, очевидне безпідставне призначення повторної судової експертизи буде порушенням права сторін на розгляд справи упродовж розумного строку, оскільки тягне необхідність зупинення провадження у справі на стадії апеляційного провадження.

Вихід за межі розумного строку розгляду справи суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до частини 1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та призначення по справи повторної експертизи.

У судовому засіданні від 18.02.2020 апелянт підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» надав пояснення відповідно до яких не погоджуються з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 22.04.2016 між ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» (Постачальник) та ВКФ "Юна-Сервіс" (Покупець) укладено договір поставки з відстрочкою платежу №19/19 згідно якого Постачальник зобов`язується поставляти Покупцю, а Покупець зобов`язаний приймати та сплачувати поставлені Постачальником товари відповідно до умов цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору товаром за цим Договором є товари, зазначені в узгоджених сторонами Прейскуранті (Специфікаціях), які є невід`ємними частинами цього Договору. У Прейскуранті (Специфікаціях) вказується перелік Товарів, що поставляються, і ціни на них.

За умовами п.2.1 Договору поставка товару проводиться за узгодженими сторонами цінами, визначеними в Прейскуранті (Специфікації).

Порядок та строки поставники погоджені сторонами у Розділі 3 Договору. Так п.3.1 Договору сторони визначили, що постачання товару здійснюється на умовах DDP склад покупця однією або декількома партіями у відповідності до специфікаціями або накладними, які складаються на кожну таку партію.

Постачання товару здійснюється відповідно до заявки Покупця, узгодженої з Постачальником і направляється Постачальнику одним з таких способів: а) шляхом вручення (передачі) заявки в письмовій формі офіційному представнику постачальника, б) по факту; в) в електронному вигляді, г) телефонограмою з підтвердженням особи, що передала і прийняла заявку (п. 3.2 договору).

У відповідності до п.4.1., 4.2. Договору оплату кожної окремої партії товару (визначеної у накладній) за цим Договором Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок Постачальника з моменту її отримання/реалізації. Постачальник здійснює оплату Покупцю за послуги, надані ним при виконанні цього Договору, згідно з Додатком 1 до даного договору протягом 7 днів з моменту виставлення рахунку покупцем.

Пунктом 4.6. Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний не рідше одного разу на місяць надавати Покупцю акт звірки взаєморозрахунків. У разі ненадання акту звірки взаєморозрахунків з боку Постачальника протягом шести місяців, заборгованість сторін з виконання умов даного договору визначається на підставі даних Покупця, при цьому перегляд даних Покупця не допускається.

Відповідно до п.5.2 Договору кожна із сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх обов`язків, що виникли з цього договору, сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла за весь час прострочення, а також, окрім цього компенсує будь-які прямі та непрямі збитки, викликані таким простроченням. Для Постачальника пеня обчислюється від вартості партії товару в період постачання якої відбулося порушення договору, а для Покупця від суми прострочення платежу.

Згідно з п. 8.1. договору, він укладений на невизначений строк і діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених чинним законодавством. Зміни та доповнення до Договору оформлюються письмовими додатками, які вступають в силу після підписання обома сторонами і стають невід`ємною частиною Договору (п.8.2. договору).

29.09.2017 між ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» та ВКФ "Юна-Сервіс" укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, у відповідності до якої сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування зустрічних однорідних вимог, що випливають із договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016. Сторонами погоджено, що після зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 24 751, 04 грн. заборгованість ВКФ "Юна-Сервіс" перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 складає 679 919,10 грн.

02.10.2017 ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» та ВКФ "Юна-Сервіс" укладено Додаткову угоду до договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 за якою сторонами погоджено, що заборгованість ВКФ "Юна-Сервіс" перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за договором поставки складає 679 919,10 грн. Сторонами також погоджено, що незалежно від інших положень Договору поставки, погашення заборгованості, зазначеної в п.1 цієї додаткової угоди, виконується покупцем у строк не раніше 17.05.2018 та має бути виконано у повному обсязі не пізніше 17.07.2018 р.

Пунктом 3 додаткової угоди сторонами погоджено, що у випадку, якщо зобов`язання щодо погашення заборгованості, зазначено в п.1 цієї додаткової угоди, не буде виконано покупцем у повному обсязі у строк, встановлений у п. 2 цієї додаткової угоди, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої частини суми заборгованості за кожен календарний день прострочення, а також штраф у розмірі 20 % від несплаченої частини суми заборгованості.

28.09.2017 ВКФ "Юна-Сервіс" та ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» складено та підписано Акт звірки взаємних розрахунків у відповідності до якого заборгованість ВКФ "Юна-Сервіс" складає 704 670,14 грн.

02.10.2017 ВКФ "Юна-Сервіс" та ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» складено та підписано Акт звірки взаємних розрахунків у відповідності до якого заборгованість ВКФ "Юна-Сервіс" складає 679 919,10 грн.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» пославшись на приписи ст.ст. 520, 554, 692 ЦК України зазначило, що незважаючи на досягнуті між сторонами домовленості, ВКФ "Юна-Сервіс" не були виконані перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» грошові зобов`язання з погашення заборгованості в розмірі 679 919,10 грн. відповідно до положень договору поставки та додаткової угоди від 02.10.2017 до нього.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

За приписами ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Частиною 1 ст.236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статях ГПК України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою. В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися таким чином, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Визначений статтею 13 ГПК принцип змагальності та принцип рівності сторін, визначений статтею 7 ГПК, які пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції справедливого судового розгляду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її в явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Зазначені вище принципи змагальності та рівності сторін, норми процесуального права вимагають від позивача переконати суд в обґрунтованості його вимог (постанова ВС від 23.01.2020 по справі №920/153/18).

Крім того, на позивача та на відповідача покладено обов`язок доказування тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи з положень частин 1, 3, 4 статті 74 ГПК України, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене, позивач на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості повинен довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на наявність такої заборгованості, а відповідач повинен надати докази, які спростовують доводи позивача про невиконання відповідачем грошових зобов`язань.

Частина 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст. 74 ГПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч.4 ст. 74 ГПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.76 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України (в редакції чинній станом на час ухвалення оскаржуваного рішення) визначено, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 79 ГПК України (в редакції чинній станом на час винесення даної постанови) наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України (в редакції чинній станом на час ухвалення оскаржуваного рішення) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 86 ГПК України (в редакції чинній станом на час винесення даної постанови) визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, за положеннями процесуального законодавства належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості, є первинні документи.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Вимоги, щодо оформлення первинних документів наведені також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у визначенні прав та обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Шабельник проти України (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі Шенк проти Швейцарії від 12.07.1998 та у справі Тейшейра ді Кастру проти Португалії від 09.06.1998).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості інших осіб перед боржником, можуть бути первинні документи, зокрема такі, як товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, акти приймання товарів і послуг.

З урахуванням наведеного, позивач повинен, зі своєї сторони, надати первинні документи, на підтвердження виконання свого обов`язку щодо передання (поставки) на користь покупця товару, та, відповідно, невиконання покупцем свого зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за отриманий товар.

У відповідності до п. 1.1. Договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 постачальник зобов`язується поставляти Покупцю, а Покупець зобов`язаний приймати та сплачувати поставлені Постачальником товари відповідно до умов цього Договору. Оплату кожної окремої партії товару (визначеної у накладній) за цим Договором Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок Постачальника з моменту її отримання/реалізації (п.4.1. договору).

Отже, умови договору прямо пов`язують виникнення у покупця обов`язку щодо оплати за отриманий товар, саме з моментом отримання товару, визначеного у накладній.

Відтак, єдиним належним доказом на підтвердження наявності заборгованості за договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 є первинні документи, а саме, у даному випадку, видаткові накладні.

Так, звертаючись із позовом в обґрунтування своїх вимог, позивачем надано до суду первинні документи, а саме видаткові накладні на поставку товару, а також акти на повернення товару: № пк-0592593 від 22.09.2016 про повернення товару на суму 582,84 грн, № рк05063437 від 23.09.2016 на суму 4047,65 грн, № рк05063313 від 23.09.2016 на суму 3753,60 грн, № рк05063283 від 23.09.2016 на суму 4361,22 грн, № рк05063435 від 23.09.2016 на суму 3794,29 грн, № рк05063317 від 23.09.2016 на суму 1274,10 грн, № РК05063411 від 23.09.2016 на суму 7775,88 грн, № рк05063370 від 23.09.2016 на суму 3448,91 грн, № рк05063409 від 23.09.2016 на суму 3089,88 грн, № рк05063316 від 23.09.2016 на суму 1840,80 грн, № рк05063823 від 26.09.2016 на суму 2748,72 грн, № рк05063650 від 26.09.2016 на суму 2371,76 грн, № рк05063784 від 26.09.2016 на суму 1159,50 грн, № рк05063783 від 26.09.2016 на суму 1362,60 грн, № рк05063807 від 26.09.2016 на суму 3216,85 грн, № рк05063824 від 26.09.2016 на суму 2722,20 грн, № рк05063651 від 26.09.2016 на суму 2915,90 грн, № рк05063785 від 26.09.2016 на суму 2142 грн, № рк05063822 від 26.09.2016 на суму 2808,60 грн, № рк05064525 від 28.09.2016 на суму 4749,99 грн, № рк05064538 від 28.09.2016 на суму 2319 грн, № рк05064593 від 28.09.2016 2609,52 грн, № рк05064528 від 28.09.2016 на суму 1484,58 грн, № рк05064539 від 28.09.2016 на суму 415,80 грн, № рк05065223 від 30.09.2016 на суму 8467,80 грн, № рк05065255 від 30.09.2016 на суму 10751,44 грн, № рк05065256 від 30.09.2016 на суму 8013,24 грн, № пк0593187 від 30.09.2016 про повернення товару на суму 1231,50 грн, № ПК0593183 від 30.09.2016 про повернення товару на суму 36,71 грн, № пк0594458 від 30.09.2016 про повернення товару на суму 65,68 грн, № рк05065362 від 30.09.2016 на суму 9481,98 грн, № рк05065219 від 30.09.2016 на суму 1613,70 грн, № рк05065364 від 30.09.2016 на суму 6258,84 грн, № рк05065224 від 30.09.2016 на суму 5256,90 грн, № рк05065251 від 30.09.2016 на суму 7953,85 грн, № ПК05922593 від 22.09.2016 про повернення товару на суму 582,84 грн, № рк05063437 від 23.09.2016 на суму 4047,65 грн, № рк05063313 від 23.09.2016 на суму 3753,60 грн, № рк05063283 від 23.09.2016 на суму 4361,22 грн, № рк05063435 від 23.09.2016 на суму 3794,29 грн, № рк05063317 від 23.09.2016 на суму 1274,10 грн, № рк05063411 від 23.09.2016 на суму 7775,88 грн, № рк05063370 від 23.09.2016 на суму 3448,91 грн, № рк05063409 від 23.09.2016 на суму 3089,88 грн, № рк05063316 від 23.09.2016 на суму 1840,80 грн, № рк05063823 від 26.09.2016 на суму 2748,72 грн, № рк05063650 від 26.09.2016 на суму 2371,76 грн, № рк05063784 від 26.09.2016 на суму 1159,50 грн, № рк05063783 від 26.09.2016 на суму 1362,60 грн, № РК05063807 від 26.09.2016 на суму 3216,85 грн, № рк05063824 від 26.09.2016 на суму 2722,20 грн, № рк05063651 від 26.09.2016 на суму 2915,90 грн, № рк05063785 від 26.09.2016 на суму 2142 грн, № рк05063822 від 26.09.2016 на суму 2808,60 грн, № рк05064525 від 28.09.2016 на суму 4749,99 грн, № рк05064538 від 28.09.2016 на суму 2319 грн, № РК05064593 від 28.09.2016 на суму 2609,52 грн, № РК05064528 від 28.09.2016 на суму 1484,58 грн, № РК05064539 від 28.09.2016 на суму 415,80 грн, № рк05065223 від 30.09.2016 на суму 8467,80 грн, № рк05065255 від 30.09.2016 на суму 10751,44 грн, № рк05065256 від 30.09.2016 на суму 8013,24 грн, № ПК0593187 від 30.09.2016 про повернення товару на суму 1231,50 грн, № пк0593183 від 30.09.2016 про повернення товару на суму 36,71 грн, № пк0594458 від 30.09.2016 про повернення товару на суму 65,68 грн, № рк05065362 від 30.09.2016 на суму 9481,98 грн, № рк05065219 від 30.09.2016 на суму 1613,70 грн, № рк05065364 від 30.09.2016 на суму 6258,84 грн, № РК05065224 від 30.09.2016 на суму 5256,90 грн, № рк05065251 від 30.09.2016 на суму 7953,85 грн, № рк05049466 від 01.08.2016 на суму 4089,72 грн, № РК05049559 від 01.08.2016 на суму 5393,22 грн, № рк05049540 від 01.08.2016 на суму 2570,10 грн, № рк05049324 від 01.08.2016 на суму 5003,45 грн, № РК05049437 від 01.08.2016 на суму 995,08 грн, № рк05049543 від 01.08.2016 на суму 908,40 грн, № РК05049432 від 01.08.2016 на суму 1637,82 грн, № рк05049325 від 01.08.2016 на суму 1310,68 грн, № рк05049568 від 01.08.2016 на суму 3036,60 грн, № рк05049326 від 01.08.2016 на суму 1706,56 грн, № рк05049542 від 01.08.2016 на суму 1410,60 грн, № рк05049538 від 01.08.2016 на суму 2528,03 грн, № рк05049546 від 01.08.2016 на суму 1183,50 грн, № рк05050180 від 03.08.2016 на суму 1816,80 грн, № рк05049560 від 01.08.2016 на суму 1197,12 грн, № рк05050167 від 03.08.2016 на суму 5419,44 грн, № рк05050174 від 03.08.2016 на суму 3547,03 грн, № рк05050237 від 03.08.2016 на суму 1510,62 грн, № РК05050581 від 04.08.2016 на суму 1417,44 грн, № РК05050587 від 04.08.2016 на суму 2538,55 грн, № РК05050865 від 05.08.2016 на суму 4389 грн, № РК05050771 від 05.08.2016 на суму 5598,03 грн, № рк05050870 від 05.08.2016 на суму 2170,95 грн, № рк05050887 від 05.08.2016 на суму 10197,78 грн, № рк05050889 від 05.08.2016 на суму 6955,02 грн, № РК05050869 від 05.08.2016 на суму 2548,20 грн, № рк05050772 від 05.08.2016 на суму 4671,18 грн, № рк05050868 від 05.08.2016 на суму 1135,50 грн, № рк05050886 від 05.08.2016 на суму 2588,76 грн, № рк05050982 від 08.08.2016 на суму 1173,02 грн, № рк05051360 від 08.08.2016 на суму 4396,68 грн, № РК05051136 від 08.08.2016 на суму 1456,69 грн, № рк05051331 від 08.08.2016 на суму 3883,08 грн, № PK05051221 від 08.08.2016 на суму 1261,38 грн, № рк05051303 від 08.08.2016 на суму 1274,10 грн, № РК05051307 від 08.08.2016 на суму 5144,40 грн, № РК05050984 від 08.08.2016 на суму 5233,94 грн, № РК05051330 від 08.08.2016 на суму 7943,58 грн, № рк05051328 від 08.08.2016 на суму 4222,92 грн, № РК05051287 від 08.08.2016 на суму 2834,16 грн, № РК05051305 від 08.08.2016 на суму 681,30 грн, № РК05051332 від 08.08.2016 на суму 2379,78 грн, № РК05051304 від 08.08.2016 на суму 908,40 грн, № РК05051996 від 10.08.2016 на суму 5826,06 грн, № РК05052049 від 10.08.2016 на суму 1840,80 грн, № РК05051771 від 10.08.2016 на суму 4990,85 грн, № РК05052090 від 10.08.2016 на суму 638,24 грн, № РК05052099 від 10.08.2016 на суму 2545,74 грн, № рк05052051 від 10.08.2016 на суму 1412,70 грн, № рк05052440 від 11.08.2016 на суму 837,12 грн, № рк05052430 від 11.08.2016 на суму 1722,59 грн, № РК05052407 від 11.08.2016 на суму 2546,10 грн, № рк05052617 від 12.08.2016 на суму 2457,60 грн, № рк05052677 від 12.08.2016 на суму 2486,99 грн, № РК05052775 від 12.08.2016 на суму 5033,22 грн, № РК05052612 від 12.08.2016 на суму 2369,10 грн, № РК05052722 від 12.08.2016 на суму 5738,22 грн, № РК05052713 від 12.08.2016 на суму 3352,23 грн, № рк05052649 від 12.08.2016 на суму 9827,87 грн, № рк05052613 від 12.08.2016 на суму 10061,70 грн, № рк05052719 від 12.08.2016 на суму 7893,18 грн, № рк05053045 від 12.08.2016 на суму 3935,04 грн, № рк05053127 від 15.08.2016 на суму 10716,90 грн, № рк05053198 від 15.08.2016 на суму 2340,79 грн, №рк05053189 від 15.08.2016 на суму 681,30 грн, №рк05053046 від 15.08.2016 на суму 2730,60 грн, № рк05053197 від 15.08.2016 на суму 2477,09 грн, №рк05053187 від 15.08.2016 на суму 1979,40 грн, №РК05053196 від 15.08.2016 на суму 2938,52 грн, №рк05053195 від 15.08.2016 на суму 4878,61 грн, №PK05053184 від 15.08.2016 на суму 4410,90 грн, №РК05053190 від 15.08.2016 на суму 1840,80 грн, №рк05053876 від 17.08.2016 на суму 5902,34 грн, №рк05053829 від 17.08.2016 на суму 8721,54 грн, №РК05053832 від 17.08.2016 на суму 2899,50 грн, №РК05054563від 19.08.2016 на суму 10266,06 грн. № РК05054496 від 19.08.2016 на суму 4410,90 грн, №РК05054495 від 19.08.2016 на суму 2708,70 грн, № РК05054499 від 19.08.2016 на суму 1047 грн, № рк05054613 від 19.08.2016 на суму 5286,30 грн, № РК05054561 від 19.08.2016 на суму 7882,32 грн, № РК05054386від 19.08.2016 на суму 4634,04 грн, №РК05054482 від 19.08.2016 на суму 4197,09 грн, № РК05054528 від 19.08.2016 на суму 3547,33 грн, № рк05055000 від 22.08.2016на суму 1603,44 грн, №рк05054999 від 22.08.2016 на суму 4106,10 грн, №рк05054761від 22.08.2016 на суму 6138,28 грн, № рк05055025 від 22.08.2016 нас суму 2959,8 грн, №РК05055035 від 22.08.2016 на суму 6304,50 грн, № рк05054863 від 22.08.2016 на суму 5834,40 грн, №рк05055036 від 22.08.2016 на суму 4692,24 грн, №РК05054758 від 22.08.2016 на суму 2171,77 грн, № РК05055026 від 22.08.2016 на суму 4420,50 грн, №рк05055037 від 22.08.2016 на суму 1744,92 грн, № рк05055030 від 22.08.2016 на суму 932,40 грн, № рк05055023 від 22.08.2016 на суму 1410,60 грн, №рк05054866 від 22.08.2016 на суму 2420,44 грн, №РК05055024 від 22.08.2016 на суму 2319 грн, №рк05054865 від 22.08.2016 на суму 2196,88 грн, №РК05055401 від 23.08.2016 на суму 2493,28 грн, №рк05055482 від 23.08.2016 на суму 2760,24 грн, №РК05055494 від 23.08.2016 на суму 2295 грн, №рк05055797 від 25.08.2016 на суму 722,48 грн, №РК05055809 від 25.08.2016 на суму 956,40 грн, №рк05056010 від 26.08.2016 на суму 2644,20 грн, №РК05055963 від 26.08.2016 на суму 4495,65 грн, №рк05056102від 26.08.2016 на суму 10668 грн, №РК05056012 від 26.08.2016 на суму 2618,10 грн, №РК05056015 від 26.08.2016 на суму 2118 грн, №рк05056019 від 26.08.2016 на суму 3323,65 грн, №рк05056104 від 26.08.2016 на суму 2398,14 грн, №рк05056022 від 26.08.2016 на суму 2483,83 грн, №рк05056101 від 26.08.2016 на суму 6040,92 грн, №рк05056507 від 29.08.2016 на суму 378,6 грн, №рк05056301 від 29.08.2016 на суму 731,4 грн, №рк05056242 від 29.08.2016 на суму 1609,20 грн, №рк05056246 від 29.08.2016 на суму 4726,24 грн, №рк05056463 від 29.08.2016 на суму 8654,82 грн, №рк05056300 від 29.08.2016 на суму 4145,40 грн, №рк05056277 від 29.08.2016 на суму 997,28 грн, №рк05056297 від 29.08.2016 на суму 731,40 грн, №рк05056302 від 29.08.2016 на суму 1613,70 грн, №рк05056464 від 29.08.2016 на суму 4490,22 грн, №рк05056508 від 29.08.2016 на суму 2757,36 грн, №рк05056245 від 29.08.2016 на суму 2007,29 грн, №рк05057194 від 31.08.2016 на суму 3091,42 грн, №рк05057264 від 31.08.2016 на суму 3050,40 грн, №рк05057201 від 31.08.2016 на суму 2727,18 грн, №рк05065617 від 03.10.2016 на суму 436,71 грн, №рк05065775 від 03.10.2016 на суму 2048,52 грн, №рк05065620 від 03.10.2016 на суму 6858 грн, №РК05065777 від 03.10.2016 на суму 5762,28 грн, №РК05065776 від 03.10.2016 на суму 4581,66 грн, №РК05065695 від 03.10.2016 на суму 2433,60 грн, №рк05065624 від 03.10.2016 на суму 3501,15 грн, №рк05065697 від 03.10.2016 на суму 3000,30 грн, №пк0594653 від 05.10.2016 про повернення товару на суму 1004,40 грн, №пк0594654 від 05.10.2016 про повернення товару на суму 210,96 грн, №пк0594700 від 05.10.2016 про повернення товару на суму 97,50 грн, №РК05066518 від 05.10.2016 на суму 2433,60 грн, №рк05066504 від 05.10.2016 на суму 10376,88 грн, №рк05066443 від 05.10.2016 на суму 6400,89 грн, №рк05066519 від 05.10.2016 на суму 3777,60 грн, №рк05066500 від 05.10.2016 на суму 1937,38 грн, №рк05066849 від 10.10.2016 на суму 2729,14 грн, №рк05066940 від 10.10.2016 на суму 2345,88 грн, №рк05066905 від 10.10.2016 на суму 1525,20 грн, №рк05066907 від 10.10.2016 на суму 2821,20 грн, №рк05066893 від 10.10.2016 на суму 6867,66 грн, №РК05066850 від 10.10.2016 на суму 5803,83 грн. №РК05066845 від 10.10.2016 на суму 4293,26 грн, №рк05066906 від 10.10.2016на суму 2067,90 грн, №РК05066939 від 10.10.2016 на суму 4985,82 грн, №рк05067539 від 12.10.2016 на суму 2029,50 грн, №РК05067496 від 12.10.2016 на суму 1835,28 грн, №РК05067592 від 12.10.2016 на суму 2020,27 грн, №рк05067593 від 12.10.2016 на суму 2376,99 грн, №РК05067553 від 12.10.2016 на суму 5598,60 грн, №РК05068140 від 14.10.2016 на суму 11587,26 грн, №РК05067981 від 14.10.2016 на суму 5495,65 грн, №рк05068129 від 14.10.2016 на суму 1637,70 грн, №РК05068142 від 14.10.2016 на суму 6287,16 грн, №рк05067984 від 14.10.2016 на суму 10167,24 грн, №рк05068139 від 14.10.2016 на суму 13921,32 грн, №рк05067986 від 14.10.2016 на суму 6542,89 грн, №рк05068125 від 14.10.2016 на суму 3932,70 грн, №рк05068127 від 14.10.2016 на суму 1410,60 грн, №РК05068505 від 17.10.2016 на суму 2470,34 грн, №РК05068533 від 17.10.2016 на суму 908,40 грн, №РК05068532 від 17.10.2016 на суму 2925,60 грн, №рк05068509 від 17.10.2016 на суму 4118,47 грн, №PK05068510 від 17.10.2016 на суму 1470,31 грн, №рк05068545 від 17.10.2016 на суму 1686,24 грн, №ПК0595758 від 17.10.2016 про повернення товару на суму 980,40 грн, №пк0595726 від 17.10.2016 про повернення товару на суму 55,06 грн, №рк05068544 від 17.10.2016 на суму 3787,86 грн, №РК05069126 від 19.10.2016 на суму 2371,08 грн, №рк05069192 від 19.10.2016 на від 19.10.2016 на суму 973,43 грн, №РК05069810 від 21.10.2016 на суму 1811,52 грн, №рк05069800 від 21.10.2016 на суму 3036,59 грн, №РК05069809 від 21.10.2016 на суму 2574 грн, №РК05069791 від 21.10.2016 на суму 454,20 грн, №рк05069796 від 21.10.2016 на суму 3325,15 грн, №РК05069792 від 21.10.2016 на суму 2694,30 грн, №рк05069785 від 21.10.2016 на суму 1800,30 грн, №рк05069799 від 21.10.2016 на суму 2505,05 грн, №РК05069812 від 21.10.2016 на суму 5253,36 грн, №рк05070187 від 24.10.2016 на суму 557,32 грн, №рк05070199 від 24.10.2016 на суму 3762,48 грн, №PK05070188 від 24.10.2016 на суму 3006,94 грн, №рк05070140 від 24.10.2016 на суму 908,40 грн, №РК05070198 від 24.10.2016 на суму 2642,64 грн, №рк05070139 від 24.10.2016 на суму 2091,90 грн, №РК05070186 від 24.10.2016 на суму 3389,64 грн, №пк0597021 від 26.10.2016 про повернення товару на суму 1231,50 грн, №рк05070859 від 26.10.2016 на суму 1164,60 грн, №рк05070801 від 26.10.2016 на суму 729,30 грн, №РК05070721 від 26.10.2016 на суму 1566,59 грн, №рк05070724 від 26.10.2016 на суму 2524,27 грн, №рк05070804 від 26.10.2016 на суму 1816,80 грн, №рк05071342 від 28.10.2016 на суму 1589,70 грн, №рк05071426 від 28.10.2016 на суму 2657,11 грн, №рк05071531 від 28.10.2016 на суму 4200,24 грн, №рк05071529 від 28.10.2016 на суму 2429,70 грн, №рк05071428 від 28.10.2016 на суму 3204,49 грн, №рк05071337 від 28.10.2016 на суму 681,30 грн, №рк05071429 від 28.10.2016 на суму 2365,49 грн, №рк05071524 від 28.10.2016 на суму 1561,92 грн, №рк05071339 від 28.10.2016 на суму 681,30 грн, №рк05071811 від 31.10.2016 на суму 4051,26 грн, №рк05071830 від 31.10.2016 на суму 3066,15 грн, №рк05071845 від 31.10.2016 на суму 1183,50 грн, №рк05071846 від 31.10.2016 на суму 1159,50 грн, №рк05071856 від 31.10.2016 на суму 5151,60 грн, №рк05071666 від 31.10.2016 на суму 9082,62 грн, №рк05071832 від 31.10.2016 на суму 3038,70 грн, №рк05071843 від 31.10.2016на суму 2749,20 грн, №рк05072582 від 02.11.2016 на суму 1071 грн, №рк05072477 від 02.11.2016 на суму 3977,43грн, №рк05072475 від 02.11.2016 на суму 2459,39 грн, №рк05072554 від 02.11.2016 на суму 6605,76 грн, №рк05072584 від 02.11.2016 на суму 478,20 грн, №пк0598993 від 04.11.2016 про повернення товару на суму 213,84 грн, №рк05073261 від 04.11.2016 на суму 9618,84 грн, №рк05073145 від 04.11.2016 на суму 2003,40 грн, №рк05073258 від 04.11.2016 на суму 8505,42 грн, №рк05073261 від 04.11.2016 на суму 9618,84 грн, №рк05073144 від 04.11.2016 на суму 2799,30 грн, №рк05073261 від 04.11.2016 на суму 9618,84 грн, №рк05073257 від 04.11.2016 на суму 5362,08 грн, №рк05073138 від 04.11.2016 на суму 4858,45 грн, №рк05073131 від 04.11.2016 на суму 4937,27 грн, №рк05073093 від 04.11.2016 на суму 5245,52 грн, №рк05073143 від 04.11.2016 на суму 3860,70 грн, №рк05073683 від 07.11.2016 на суму 3471,48 грн, №рк05073665 від 07.11.2016 на суму 3956,70 грн, №рк05073510 від 07.11.2016 на суму 4915,26 грн, №рк05073668 від 07.11.2016 на суму 1752,30 грн, №РК05073678 від 07.11.2016 на суму 2183,98 грн, №рк05073508 від 07.11.2016 на суму 2641,66 грн, №рк05073667 від 07.11.2016 на суму 1047 грн, №рк05073684 від 07.11.2016 на суму 1741,68 грн, №рк05073619 від 07.11.2016 на суму 7475,22 грн, №пк0599549 від 08.11.2016 про повернення товару на суму 976,03 грн, №пк0599558 від 08.11.2016 про повернення товару на суму 227,10 грн, №пк0599577 від 08.11.2016 на суму 404,94 грн, №рк05074361 від 09.11.2016 на суму 1728,30 грн, №рк05074350 від 09.11.2016 на суму 4134,24 грн, №рк05074331 від 09.11.2016 на суму 3581,59 грн, №рк05074221 від 09.11.2016 на суму 1236,76 грн, №РК05074904 від 11.11.2016 на суму 6953,40 грн, №рк05074708 від 11.11.2016 на суму 2836,18 грн, №рк05074891 від 11.11.2016 на суму 3753,60 грн, №РК05074733 від 11.11.2016 на суму 2796,46 грн, №РК05074732 від 11.11.2016 на суму 2700,20 грн, №рк05074888 від 11.11.2016 на суму 1613,70 грн, №рк05074903 від 11.11.2016 на суму 3876,30 грн, №рк05074892 від 11.11.2016 на суму 2067,90 грн, №рк05075235 від 14.11.2016 на суму 6239,45 грн, №рк05075318 від 14.11.2016 на суму 1183,50 грн, №рк05075334 від 14.11.2016 на суму 1991,16 грн, №рк05075315 від 14.11.2016 на суму 454,20 грн, №РК05075340 від 14.11.2016 на суму 3294,87 грн, №рк05075316 від 14.11.2016 на суму 454,20 грн, №рк05075341 від 14.11.2016 на суму 2683,36 грн, №рк05075333 від 14.11.2016 на суму 3414,12 грн. №рк05076046 від 16.11.2016 на суму 1990,20 грн, №рк05075842 від 16.11.2016 на суму 3409,79 грн, №рк05075992 від 16.11.2016 на суму 1159,50 грн, №рк05076022 від 16.11.2016 на суму 956,40 грн, №рк05076595 від 18.11.2016 на суму 6443,64 грн, №рк05076544 від 18.11.2016 на суму 2275,55 грн, №рк05076526 від 18.11.2016 на суму 2457,60 грн, №рк05076439 від 18.11.2016 на суму 2904,40 грн, №рк05076596 від 18.11.2016 на суму 6214,68 грн, №рк05076527 від 18.11.2016 на суму 4941,30 грн, №рк05076888 від 21.11.2016 на суму 821,92 грн, №рк05076887 від 21.11.2016 на суму 1025,48 грн, №рк05076907 від 21.11.2016 на суму 580,32 грн, №рк05076906 від 21.11.2016 на суму 525 грн, №РК05076886 від 21.11.2016 на суму 1777,72 грн, №ПК0579311 від 22.11.2016 про повернення товару на суму 729,30 грн, №рк05077343 від 23.11.2016 на суму 1255,36 грн, №рк05077570 від 23.11.2016 на суму 759,60 грн, №рк05077557 від 23.11.2016 на суму 478,20 грн, №рк05077341 від 23.11.2016 на суму 969,88 грн, №рк05078410 від 28.11.2016 на суму 1362,60 грн, №РК05078457 від 28.11.2016 на суму 2338,60 грн, №РК05078455 від 28.11.2016 на суму 3867,62 грн, №рк05078439 від 28.11.2016 на суму 880,80 грн, №рк05078437 від 28.11.2016 на суму 1262,10 грн, №рк05078458 від 28.11.2016 на суму 3502,82 грн, №рк05078867 від 30.11.2016 на суму 2729,96 грн, №рк05079074 від 30.11.2016 на суму 1890,90 грн, №рк05079123 від 30.11.2016 на суму 2626,86 грн, №рк05078869 від 30.11.2016 на суму 2578,40 грн, №ПК0580588 від 30.11.2016 про повернення товару на суму 251,10 грн, №рк05078438 від 28.11.2016 на суму 1139,40 грн, №рк05002531 від 16.01.2017 на суму 2043,90 грн, №рк05002559 від 16.01.2017 на суму 2425,60 грн, №рк05002557 від 16.01.2017 на суму 2980 грн, №рк05002530 від 16.01.2017 на суму 2043,90 грн, №рк05002543 від 16.01.2017 на суму 2425,60 грн, №рк05002528 від 16.01.2017 на суму 2043,90 грн, №рк05003992 від 23.01.2017 на суму 2745,52 грн, №рк05003985 від 23.01.2017 на суму 2622,30 грн, № рк05005226 від 27.01.2017 на суму 1762,32 грн, №рк05057871 від 02.09.2016 на суму 4010,46 грн, №рк05057831 від 02.09.2016 на суму 5013,30 грн, №рк05057891 від 02.09.2016 на суму 2669,72 грн, №РК05057837 від 02.09.2016 на суму 932,40 грн, №рк05057888 від 02.09.2016 на суму 3800,17 грн, №рк05057830 від 02.09.2016 на суму 2067,90 грн, №рк05057744 від 02.09.2016 на суму 5511,69 грн, №рк05058359 від 05.09.2016 на суму 3949,26 грн, №рк05058345 від 05.09.2016 на суму 2572,20 грн, №рк05058212 від 05.09.2016 на суму 1400,75 грн, №рк05058390 від 05.09.2016 на суму 7018,26 грн, №РК05058029 від 05.09.2016 на суму 2779,48 грн, №рк05058340 від 05.09.2016 на суму 1410,60 грн, №рк05058358 від 05.09.2016 на суму 3893,52 грн, №рк05058337 від 05.09.2016 на суму 1840,80 грн, №РК05058028 від 05.09.2016 на суму 191,26 грн, №рк05058360 від 05.09.2016 на суму 405,84 грн, №рк05058214 від 05.09.2016 на суму 1263,83 грн, №рк05058174 від 05.09.2016 на суму 1880,40 грн, №рк05058338 від 05.09.2016 на суму 1412,70 грн, №рк05059020 від 07.09.2016 на суму 3891,59 грн, №рк05059163 від 07.09.2016 на суму 5435,28 грн, №рк05059100 від 07.09.2016 на суму 2067,90 грн, №РК05059178 від 07.09.2016 на суму 2759,84 грн, №РК05059782 від 09.09.2016 на суму 3325,50 грн, №РК05059840 від 09.09.2016 на суму 5105,22 грн, №рк05059773 від 09.09.2016 на суму 3810,79 грн, №РК05059735 від 09.09.2016 на суму 3537,41 грн, №рк05059838 від 09.09.2016 на суму 9285,96 грн, №рк05059775 від 09.09.2016 на суму 2041,58 грн, №рк05059778 від 09.09.2016 на суму 1752,30 грн, №рк05059837 від 09.09.2016 на суму 4720,56 грн, №рк05059783 від 09.09.2016 на суму 3504,60 грн, №рк05060235 від 12.09.2016 на суму 2295 грн, №рк05060156 від 12.09.2016 на суму 3618 грн, №рк05060044 від 12.09.2016 на суму 1118,20 грн, №рк05059986 від 12.09.2016 на суму 3800,99 грн, №РК05060236 від 12.09.2016 на суму 2775,30 грн, №рк05060239 від 12.09.2016 на суму 4649,58 грн, №РК05060155 від 12.09.2016 на суму 6114,84 грн, №РК05060041 від 12.09.2016 на суму 3670,99 грн, №рк05060237 від 12.09.2016 на суму 1613,70 грн, №ПК0590401 від 13.09.2016 про повернення товару на суду 5,41 грн, №РК05061009 від 14.09.2016 на суму 4265,58 грн, №рк05060974 від 14.09.2016 на суму 2710,80 грн, №рк05060837 від 14.09.2016 на суму 3460,24 грн, №рк05060972 від 14.09.2016 на суму 2546,10 грн, №рк05061413 від 16.09.2016 на суму 1915 грн, №PK05061542 від 16.09.2016 на суму 5035,20 грн, №рк05061621 від 16.09.2016 на суму 3572,16 грн, №РК05061545 від 16.09.2016 на суму 1613,70 грн, №РК05061620 від 16.09.2016 на суму 4716,78 грн, №рк05061400 від 16.09.2016 на суму 3090,23 грн, №рк05061544 від 16.09.2016 на суму 2522,10 грн, №рк05061623 від 16.09.2016 на суму 3136,74 грн, №РК05061401 від 16.09.2016 на суму 4462,27 грн, №РК05061999 від 19.09.2016 на суму 2644,20 грн, №рк05061854 від 19.09.2016 на суму 2972,89 грн, №рк05061996 від 19.09.2016 на суму 2708,70, №рк05062013 від 19.09.2016 на суму 3423,66 грн, №РК05062014 від 19.09.2016 на суму 9434,40 грн, №рк05062012 від 19.09.2016 на суму 5372,52 грн, №рк05061856 від 19.09.2016 на суму 2217,04 грн, №PK05061997 від 19.09.2016 на суму 1436,70 грн, №пк0591720 від 20.09.2016 про повернення товару на суму 58,92 грн, №пк0591719 від 20.09.2016 про повернення товару на суму 1709,70 грн, №рк05062511 від 21.09.2016 на суму 5013,44 грн, №PK05062706 від 21.09.2016 на суму 454,20 грн, №рк05062713 від 21.09.2016 на суму 2776,20 грн, №рк05062723 від 21.09.2016 на суму 6816,24 грн, №рк05062670 від 21.09.2016 на суму 1728,30 грн, №ПК0589281 від 21.09.2016 про повернення товару на суму 210,96 грн, №рк05062730 від 21.09.2016 на суму 4529,88 грн, №рк05079515 від 02.12.2016 на суму 1386,60 грн, №PK05079601 від 02.12.2016 на суму 3136,83 грн, №РК05079805 від 02.12.2016 на суму 1745,58 грн, №РК05079807 від 02.12.2016 на суму 2401,50 грн, №рк05079516від 02.12.2016 на суму 1589,70 грн, №РК05079680 від 02.12.2016 на суму 3546,15 грн, №рк05079811 від 02.12.2016 на суму 2392,26 грн, №рк05079681 від 02.12.2016 на суму 5179,50 грн, №РК05079513 від 02.12.2016 на суму 2937,90 грн, №рк05080117 від 05.12.2016 на суму 1907,16 грн, №рк05080148 від 05.12.2016 на суму 2109,92 грн, №рк05080149 від 05.12.2016 на суму 421,92 грн, №рк05080118 від 05.12.2016 на суму 1544,40 грн, №рк05080138 від 05.12.2016 на від 05.12.2016 на суму 2346,32 грн, №пк0581703 від 06.12.2016 про повернення товару на суму 251,10 грн, №пк0581990 від 07.12.2016 про повернення товару на суму 665,04 грн, №рк05080796 від 07.12.2016 на суму 256,80 грн, №рк05080819 від 07.12.2016 на суму 706,24 грн, №рк05080891 від 07.12.2016 на суму 681,30 грн, №рк05080816 від 07.12.2016 на суму 622,56 грн, №рк05081518 від 09.12.2016 на суму 2180,28 грн, №рк05081514 від 09.12.2016 на суму 2638,62 грн, №рк05081509 від 09.12.2016 на суму 2305,76 грн, №рк05081522 від 09.12.2016 на суму 256,80 грн, №рк05081470 від 09.12.2016 на суму 2043,90 грн, №рк05081512 від 09.12.2016 на суму 3365,46 грн, №рк05081471 від 09.12.2016 на суму 908,40 грн, №рк05081523 від 09.12.2016 на суму 2001,72 грн, №рк05081908 від 12.12.2016 на суму 525,44 грн, №рк05081907 від 12.12.2016 на суму 1280,76 грн, №рк05081909 від 12.12.2016 на суму 1122,27 грн, №рк05082620 від 14.12.2016 на суму 1384,99 грн, №рк05082617 від 14.12.2016 на суму 525,44 грн, №рк05083147 від 16.12.2016 на суму 1444,96 грн, №рк05083150 від 16.12.2016 на суму 2407,39 грн, №рк05083148 від 16.12.2016 на суму 1779,07 грн, №рк05083628 від 19.12.2016 на суму 2208,07 грн, №рк05083625 від 19.12.2016 на суму 1139,40 грн, №рк05083624 від 19.12.2016 на суму 1339,92 грн, №рк05083631 від 19.12.2016 на суму 459,76 грн, №рк05083533 від 19.12.2016 на суму 1362,60 грн, №рк05083623 від 19.12.2016 на суму 759,60 грн, №рк05083629 від 19.12.2016 на суму 985,20 грн, №рк05083532 від 19.12.2016 на суму 2295 грн, №рк05084313 від 21.12.2016 на суму 3798 грн, №рк05083947 від 21.12.2016 на суму 756,64 грн, №рк05083952 від 21.12.2016 на суму 1613,70 грн, №рк05084804 від 23.12.2016 на суму 1362,60 грн, №рк05084734 від 23.12.2016 на суму 1707,68 грн, №рк05084964 від 23.12.2016 на суму 759,60 грн, №рк05084967 від 23.12.2016 на суму 759,60 грн, №рк05084801 від 23.12.2016 на суму 1816,80 грн, №рк05084737 від 23.12.2016 на суму 2036,08 грн, №рк05084803 від 23.12.2016 на суму 1362,60 грн, №рк05084735 від 23.12.2016 на суму 1707,68 грн, №рк05084965 від 23.12.2016 на суму 1139,40 грн.

Всього позивачем, згідно наявних у матеріалах справи первинних документів, поставлено ВКФ "Юна-Сервіс" (з урахуванням часткового повернення товару) товар на загальну суму 1536272,13 грн.

Також, у матеріалах справи міститься банківська виписка (т. 4, а.с. 192-196) щодо перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів на виконання умов договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 у відповідності до якої, 03.08.2016 відповідачем перераховано 60000 грн, 05.08.2016 40000 грн, 08.08.2016 40000 грн, 11.08.2016 60000 грн, 15.08.2016 40000 грн, 19.08.2016 20000 грн, 22.08.2016 50000 грн, 25.08.2016 70000 грн, 29.08.2016 - 80000 грн, 02.09.2016 30000 грн, 07.09.2016 20000 грн, 08.09.2016 30000 грн, 09.09.2016 25000 грн, 15.09.2016 25000 грн, 19.09.2016 50000 грн, 26.09.2016 30000 грн, 04.10.2016 15000 грн, 07.10.2016 20000 грн, 17.10.2016 20000 грн, 21.10.2016 20000 грн, 27.10.2016 120000 грн, 02.11.2016 30000 грн, 07.11.2016 40000 грн, 14.11.2016 20000 грн, 15.11.2016 15000 грн, 21.11.2016 30000 грн, 06.12.2016 30000 грн, 12.12.2016 25000 грн, 19.01.2017 20000 грн, 21.02.2017 10000 грн.

Загалом, ВКФ "Юна-Сервіс" було перераховано на користь ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» 1085000 грн.

Також, у наявних матеріалах справи міститься довідка АТ Райфайзен Банк Аваль по перерахуванню грошових коштів ВКФ "Юна-Сервіс" на користь ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН», без зазначення підстав перерахування, на загальну суму 428 938,00 грн (т.4, а.с. 191).

Колегія суддів зазначає, що наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів на підтвердження існування між сторонами інших договірних відносин з поставки товару, окрім договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016.

З урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, ВКФ "Юна-Сервіс" було перераховано на користь ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» 1538689,04 грн.

Отже, загальна сума перерахованих ВКФ "Юна-Сервіс" грошових коштів (1538689,04 грн) на користь ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН», перевищує суму поставленого позивачем на користь відповідача товару на виконання умов договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016, підтверджену наявними в матеріалах справи видатковими накладними (1536272,13 грн).

Судова колегія також зазначає, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, за клопотанням ВКФ "Юна-Сервіс" призначено судову економічну експертизу. На вирішення експерта поставлено питання: чи підтверджується документально розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки з відстроченням платежу №19/16 від 22.04.2016, зазначений ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН? В разі, якщо не підтверджується розмір основної заборгованості відповідача за розрахунком позивача, визначити розмір основної заборгованості за наявними документами.

У відповідності до висновку експерта №21384 від 18.12.2019 в межах компетенції судового експерта економіста, наявність основної заборгованості ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН за договором поставки №19/16 від 22.04.2016, первинними документами бухгалтерського обліку наданими на дослідження не підтверджується.

У дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що на дослідження судовому експерту економісту надані видаткові накладні та накладні на повернення на загальну суму 1536272,13 грн. Також, експертом зазначено, що в матеріалах справи наявна банківська виписка по перерахуванню грошових коштів ВКФ "Юна-Сервіс" на адресу ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН по договору №19/16 від 22.04.2016 у загальному розмірі 1085000 грн. Експерт також послався на наявність у матеріалах справи довідки АТ Райфайзен Банк Аваль по перерахуванню грошових коштів ВКФ ЮНА-СЕРВІС на адресу ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН без зазначення підстав перерахування на загальну суму 428 938,00 грн. Таким чином, експерт дійшов висновку, що загальна сума перерахованих коштів ВКФ ЮНА-СЕРВІС на адресу ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН з урахуванням угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.10.2017 року, становить 1538689,04 грн. та перевищує суму поставки підтверджену наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Експертом також відзначено, що у матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків підписаний ВКФ ЮНА-СЕРВІС та ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН з наявною заборгованістю ВКФ ЮНА-СЕРВІС перед ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН в розмірі 679 919, 10 грн. В акті відсутні посилання на Договір поставки №19/16 від 22.04.2016 року. Експертом відзначено, що акт звірки взаєморозрахунків неможливо визначите документом, що підтверджує здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов`язання за господарським договором, оскільки він не містить усіх необхідних реквізитів первинних документів визначених ст. 9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні.

За приписами ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для відхилення наведеного висновку експерта.

Заперечуючи проти наданого експертом висновку позивач зазначає про неврахування ним зарахування сплачених ВКФ "Юна-Сервіс" грошових коштів, в рахунок заборгованості за попередні періоди, не врахування угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, наявності у матеріалах справи податкових накладних, а також складеного та підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків.

Дані заперечення також збігаються із запереченнями, викладеними позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегією суддів не приймаються до уваги дані заперечення з огляду на таке.

Щодо твердження позивача з приводу зарахування сплачених ВКФ "Юна-Сервіс" грошових коштів, в рахунок заборгованості за попередні періоди колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із принципу змагальності, на сторін по справі покладено обов`язок доведення перед судом обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

У відповідності до наявних у матеріалах справи пояснень ВКФ "Юна-Сервіс", відповідач заперечував проти існування заборгованості перед позивачем за попередні періоди та надав до суду відповідні докази на підтвердження перерахування на користь позивача грошових коштів, на виконання умов договору поставки. Позивач, стверджуючи про наявність заборгованості ВКФ "Юна-Сервіс" за попередні періоди та зарахування грошових коштів, які надійшли від відповідача на погашення такої заборгованості, мав надати належні та допустимі докази на підтвердження наведених обставин. Проте, позивачем не надано, а наявні матеріали справи не містять, доказів, які б свідчили про наявність у ВКФ "Юна-Сервіс" будь-якої заборгованості за договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 за попередні періоди.

Також, наявними матеріалами справи підтверджується, та не спростовано учасниками справи, що правовідносини між ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН та ВКФ "Юна-Сервіс", щодо поставки товару, врегульовані лише договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016, існування між сторонами будь-яких інших договорів наявними матеріалами справи не підтверджується.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, позивач, не надавши жодних розрахунків наявної заборгованості, обмежився лише посиланням на складений та підписаний 02.10.2017 між ВКФ "Юна-Сервіс" та ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН акт звірки взаєморозрахунків у відповідності до якого заборгованість відповідача складає 679 919,10 грн, а також на укладені між даним сторонами додаткову угоду до договору поставки від 02.10.2017, в які сторонами визначено заборгованість відповідача у розмірі 679 919,10 грн та строк її погашення, не пізніше 17.07.2018 та угоду про зарахування зустрічних однорічних вимог.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції також обмежився лише посиланням на наявність у матеріалах справи копій видаткових накладних, при цьому, жодним чином не дослідив дані докази та не з`ясував загальну суму поставленого за даними накладними товару (з урахуванням часткового повернення), а також не взяв до уваги наявні у матеріалах справи докази на підтвердження перерахування ВКФ "Юна-Сервіс" на користь ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН грошових коштів на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №19/16 від 22.04.2016.

Судова колегія вважає необґрунтованим посилання як позивача, так й суду першої інстанції на наявність складеного та підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків, як на підтвердження наявності заборгованості з огляду на таке.

Так, акт звірки розрахунків в будь-якому випадку не є первинним обліковим документом, виконує в бухгалтерському обліку допоміжну функцію для спрощення взаємних розрахунків за договорами і звірки фактів сплати коштів, використовується виключно в бухгалтерських службах і підлягає оцінці та перевірці судом нарівні з іншими документами у справі.

Верховним Судом у постанові від 11.09.2019 по справі №902/1260/15 зазначено, що акт звіряння взаєморозрахунків не є первинним документам, а відтак не є належним та допустимим доказом, з якого можливо встановити беззаперечну заборгованість. Акт звіряння взаєморозрахунків може лише опосередковано свідчити про наявність боргу за договором, однак судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 10.09.2019 по справі №916/2403/18, від 19.09.2019 по справі №910/14566/18, від 04.12.2019 по справі №916/1727/17, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків сам по собі не є первинним документом та, може бути належним доказом на підтвердження наявності заборгованості, лише за наявності первинних документів.

Втім, як встановлено колегією суддів, позивачем не надано, а наявні матеріали справи не містять первинних документів (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних тощо) на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості, яка відображена в акті звірки взаєморозрахунків.

З огляду на що, акт звірки взаєморозрахунків, на який посилається позивач, за відсутності первинних документів, не може бути належним та допустимими доказом на підтвердження заборгованості за договором поставки №19/16 від 22.04.2016.

Судова колегія відхиляє посилання позивача, в обґрунтування своїх заперечень на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі №916/1727/17, з наступних підстав.

Так, в означеній постанові, суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції зазначив, що при новому розгляді справи суду слід надати оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), зокрема надати оцінку акту звірки взаєморозрахунків, перевірити чи підтверджена відображена в акті інформація первинними документами та чи містить такий документ підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. В залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.

Також, в означеній постанові судом касаційної інстанції зазначено, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відтак, наведені в даній постанові вказівки та висновки суду касаційної інстанції, не суперечать висновкам суду апеляційної інстанцій у даній справі, а навпаки свідчать про необхідність з`ясування та перевірки підтвердження відображеної в акті звірки взаєморозрахунків інформації, первинним документам.

З приводу посилання позивача на висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 по справі №905/1198/17, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 24.10.2018 по справі №905/3062/17 колегія суддів зазначає, що обставини, що досліджувались судами у даних справах є відмінними від тих, що наразі розглядаються судом апеляційної інстанції. Так, суд касаційної інстанції у справи №905/3062/17 пославшись на підписання сторонами акту звіряння взаємних розрахунків, дійшов висновку про переривання перебігу позовної давності. У той же час, у справі №916/1581/18, не вирішувалося питання щодо застосування до спірних відносин позовної давності.

Не приймаються колегією суддів й посилання позивача на додаткову угоду до договору поставки та угоду про зарахування зустрічних вимог.

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Виходячи зі змісту умов укладених між сторонами додаткових угод до договору поставки, сторонами узгоджено інші терміни виконання зобов`язання та відповідальність за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки. Умовами договору про зарахування зустрічних позовних вимог, сторонами узгоджено зменшення зобов`язань ВКФ "Юна-Сервіс" перед ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН.

Дані умови додаткових угод та угоди про зарахування зустрічних вимог повністю узгоджуються з наведеними приписами ЦК України.

Натомість, зазначення у таких угодах про наявність зобов`язання на суму 679 919,10 грн, таким положенням ЦК України не відповідає.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Оцінюючи зміст умов спірних додаткових угод та угоди про зарахування зустрічних вимог в частині визначення сум заборгованості, суд апеляційної інстанції виходить з того, що такі умови за своєю правовою природою не є правочинами, із якими законодавець пов`язує виникнення нових (новація) чи зміну існуючих зобов`язань, передбачених договором поставки.

З урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду обставин виконання сторонами умов договору поставки, та відсутність у матеріалах справи первинних документів на підтвердження постачання позивачем на користь відповідача товару на суму 679 919,10 грн, колегія суддів не приймає до уваги зазначені угоди, як належні докази на підтвердження виникнення у відповідача грошового зобов`язання у сумі 679 919,10 грн.

Не заслуговують на увагу й посилання позивача на наявні у матеріалах справи податкові накладні, які на його думку, є первинними документами.

Так, подання сторонами податкової звітності та сплата відповідних податків і зборів є їх обов`язком як платників податку перед державою, що водночас не може вважатися вчиненням ними відповідних дій з виконання своїх господарських зобов`язань, зокрема, отримання відповідачем товару, визнання відповідачем боргу тощо. Також, податкові накладні не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт отримання відповідачем товару, а є лише звітним податковим документом згідно з податковим законодавством, які подавалися до податкової інспекції. З аналізу чинного законодавства вбачається, що саме первинні документи є підставою для формування фінансової та податкової звітності підприємства, а не навпаки. За відсутності первинних документів, як підстави для формування податкової звітності та відображення у ній вчинених господарських операцій, дані декларацій, поданих до податкового органу, не можуть бути доказом відвантаження (отримання) товару. При цьому, наявність податкової звітності не виключає можливості її уточнення (корегування) в майбутніх податкових періодах у разі самостійного виявлення платником податків помилок в поданих деклараціях.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимим доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає необґрунтованим неприйняття судом першої інстанції наданих відповідачем доказів про сплату на користь позивача грошових коштів, з тих підстав, що вони були подані під час розгляду справи по суті без клопотання про поновлення строків подання доказів через неможливість їх надання до суду з поважних причин під час підготовчого провадження.

Так, за приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ГПК України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, ТОВ „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН в обґрунтування свої вимог посилалося лише на наявність між сторонами договірних відносин врегульованих договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016, додатковою угодою до нього, договором про зарахування зустрічних однорідних вимог, а також складеними та підписаними між сторонами актами звірки взаєморозрахунків. Будь-які інші докази, зокрема первинні документи, на підтвердження наявності заборгованості відповідача, позивачем надані не були.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження по справі.

Вподальшому, ухвалою від 24.09.2018 судом першої інстанції визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального провадження зі стадії відкриття провадження по справі та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.08.2018 ВКФ "Юна-Сервіс" було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в якому, серед іншого, наголошено на тому, що позивачем не надано первинних документів на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості.

08.10.2018 позивачем надано до суду додаткові пояснення до відповіді на відзив до яких було долучено видаткові накладні, накладні на повернення товару та акти. При цьому, колегія суддів зазначає, що дані документи всупереч приписів ч.2 ст. 80 ГПК України не були надані позивачем разом із позовом, а також позивачем не зявлялось клопотання про залучення даних доказів до матеріалів справи з обґрунтуванням неможливість їх подання разом із позовом з причин, що не залежали від нього.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.11.2018 провадження по справі було зупинено до закінчення апеляційного провадження та повернення справи до господарського суду Одеської області.

06.11.2018 матеріали справи скеровано до Південно-західного апеляційного господарського суду.

За приписами ч.4 ст. 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Так, ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду на 16.01.2019. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2019.

Означені ухвали суду першої інстанції, як від 08.01.2019 так й від 16.01.2019 отримані відповідачем лише 31.01.2019 (т.4, а.с. 170-171), тобто після проведення судом першої інстанції судових засідань.

Відтак, всупереч приписів ч.4 ст. 120 ГПК України, відповідач не був завчасно та належним чином повідомлений про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.01.2019 провадження по справі зупинено до повернення справи до господарського суду Одеської області. Матеріли справи надіслано до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду на 26.04.2019.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2019 розгляд справи відкладено на 20.05.2019.

08.05.2019 представник ВКФ "Юна-Сервіс" ознайомився з наявними матеріалами справи (т.4, а.с. 180).

20.05.2019 ВКФ "Юна-Сервіс" було надано до суду першої інстанції письмові пояснення до яких долучено докази перерахування на користь позивача грошових коштів на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016.

Колегія суддів наголошує, що такі докази були надані відповідачем після ознайомлення з поданими позивачем, та залученими судом першої інстанції до матеріалів справи, первинними документами, а саме видатковими накладними, накладними на повернення товару та актами, саме на спростування тверджень позивача щодо наявності заборгованості ВКФ "Юна-Сервіс" у відповідності до наданих первинних документів.

За приписами ч.8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вищенаведені обставини щодо відсутності первинних документів у позовній заяві, надання таких доказів без належного обґрунтування неможливості подання разом із позовом та прийняття їх судом першої інстанції, неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи та закриття підготовчого провадження, тривале перебування справи поза межами суду першої інстанції, у зв`язку із апеляційним та касаційним переглядом, колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду першої інстанції про неприйняття наданих відповідачем доказів не узгоджуються з приписами ч.8 ст. 80 ГПК України.

Статтею 277 ГПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 по справі №916/1581/18 та прийняття нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів залишаються поза увагою.

Відповідно до пунктів б, в ч. 4 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати по справі розподілено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 по справі №916/1581/18 скасувати.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН на користь Виробничо-комерційної фірми „ЮНА-СЕРВІС у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю 15 298,19 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 50 240 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової економічної експертизи.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.02.2020.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.