РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2020Справа № 910/18802/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»

про стягнення 74 565,50 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про стягнення 74 565,50 грн. основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про встановлення сервітуту №БМС-11-Б/757 від 09.11.2015 в частині повної та своєчасної сплати вартості послуг за користування частиною даху будівлі комунальної власності. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 74 565,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18802/19 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24.01.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що сторонами договору не було погоджено зміну розміру щомісячної плати за по слуги по договору, а тому позовні вимоги є безпідставними та просить суд відмовити в задоволенні позову. Також відповідач зазначає, що позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідач виконав рішення суду про стягнення заборгованості по договору №БМС-11-Б/757 від 09.11.2015.

12.02.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив про необґрунтованість заперечень відповідача щодо позовних вимог.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

09.11.2015 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство, позивач) та Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (змінило назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ України) (сервітуарій, відповідач) був укладений договір про встановлення сервітуту №БМС-11-Б/757 (далі - договір), предметом якого є обмежене право користування сервітуарієм частиною даху та частиною технічного приміщення даху будівлі комунальної власності, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 9-б (далі - об`єкт розміщення).

Пунктом 1.2. договору сторони погодили, що об`єкт надається сервітуарію для розміщення обладнання базових станцій стільникового зв`язку, антенно-фідерних пристроїв, телекомунікаційного обладнання та мереж (далі - обладнання) у визначеному сторонами місці відповідно до запланованої схеми розміщення обладнання сервітуарія (додаток №2 до даного договору).

Встановлення сервітуту підприємством для розміщення обладнання сервітуарія, в місцях, вказаних у додатку №1 до даного договору, розпочинається з моменту укладення даного договору. Розміщення обладнання за умовами сервітуту в місцях, вказаних в додатку №1 до даного договору, здійснюється на підставі підписаного сторонами акту розміщення обладнання на умовах сервітуту (зразок якого наведено в додатку № 3 до даного договору) (п.п. 2.1., 2.2. договору).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору сервітуарій зобов`язується вносити підприємству щомісячну плату за користування об`єктом розміщення відповідно до умов договору, розрахунок якої наводиться у додатку № 1 до даного договору. Щомісячний розмір плати за договором сплачується у якості передоплати та визначається на підставі рахунку, який виставляється підприємством сервітуарію не пізніше 28 числа кожного місяця передуючого оплачуваному. Рахунок надається підприємством сервітуарію шляхом надсилання поштою та електронними засобами зв`язку відповідно до реквізитів сервітуарія вказаних в договорі.

На момент підписання договору щомісячна плата становила 3 605,50 грн., яка сплачується сервітуарієм протягом 7 банківських днів з моменту отримання рахунку підприємством. Нарахування плати починається з дати укладення договору та припиняється з дня підписання сторонами акту закінчення розміщення обладнання на умовах сервітуту (п.п. 3.3, 3.5).

Відповідно до п. 3.10. договору зазначено, що розмір плати за договором змінюється з моменту внесення змін до розміру складових формули розміру щомісячної плати визначеної у Додатку № 1 до договору.

До формули з визначення розміру плати (варопос/12*коефh*коеф3) входить така складова, як опосередкована вартість спорудження житла в місті Києві, розрахована на початок року, згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

01.03.2018 наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від №46 визначений показник опосередкованої вартості спорудження житла в місті Києві - 13047 грн.

06.12.2018 наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від №335 визначений показник опосередкованої вартості спорудження житла в місті Києві - 13047 грн.

Враховуючи вищезазначений показник позивач розрахував місячну плата за 2018 рік у розмірі 6 523,50 грн. та місячну плату за 2019 рік у розмірі 6924,50 грн.

Листами №062/15/19-1047 від 10.05.2018 позивач повідомляв відповідача про зміну розміру місячної плати за договором про встановлення сервітуту на 2018 рік та на 2019 рік.

Згідно з п. 4.1.1. договору відповідач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити плату за договором, у тому числі у разі внесення змін в розмір плати.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 08.11.2016 р. У разі, якщо одна із сторін не повідомить іншу за один календарний місяць до закінчення терміну дії договору, договір вважається пролонгованим на 1 (один) календарний рік на тих же умовах (п.п. 9.1., 9.2. договору).

Додатком №1 до договору сторонами погоджений адресний перелік об`єктів комунальної власності для встановлення сервітуту та формула розрахунку щомісячної плати.

На виконання умов договору сервітуту, КП "Київжитлоспецексплуатація" надало ПрАТ "ВФ Україна" обмежене право користування частиною даху будівлі комунальної власності, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 9-б, для розміщення відповідачем обладнання базових станцій стільникового зв`язку.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості користування майном виконав неналежним чином.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.02.2019 у справі №910/16480/18, яке залишено без змін постановою Північного господарського суду від 14.05.2019, задоволено позов КП «Київжитлоспецексплуатація» до ПАТ «ВФ Україна» про стягнення заборгованості за Договором за період з листопада 2015 року до серпня 2018 року у розмірі 179 139,53 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 до Договору від 31.07.2019 сторони дійшли згоди про розірвання договору з 31.07.2019.

Відповідач продовжував користуватися послугами позивача у період з вересня 2018 року до моменту розірвання договору - 31.07.2019.

На виконання умов Договору позивач виставляв відповідачу рахунки: №4009 від 01.09.2018, №4412 від 01.10.2018, №4849 від 01.11.2018, №5129 від 01.12.2018, №268 від 01.01.2019, №710 від 01.02.2019, №987 від 01.03.2019, №1514 від 01.04.2019, №1928 від 01.05.2019, №2305 від 01.06.2019, №2710 від 01.07.2019. Направлення відповідачу рахунків підтверджується фіскальними чеками поштових відправлень та списками згрупованих відправлень, копії яких долучено до матеріалів справи. Отримання рахунків відповідачем підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень.

Крім рахунків, позивач надавав відповідачу акти надання послуг: №3699 від 30.09.2018, №4104 від 31.10.2018, №4512 від 30.11.2018, №4917 від 31.12.2018, №142 від 31.01.2019, №545 від 28.02.2019, №945 від 31.03.2019, №1344 від 30.04.2019, №1742 від 31.05.2019, №2137 від 30.06.2019, №2528 від 31.07.2019.

Акти надання послуг: №3699 від 30.09.2018, №4104 від 31.10.2018, №4512 від 30.11.2018, №4917 від 31.12.2018, №142 від 31.01.2019, №545 від 28.02.2019, №945 від 31.03.2019, №1344 від 30.04.2019, №1742 від 31.05.2019, №2137 від 30.06.2019, №2528 від 31.07.2019, які підписані тільки позивачем, отримані відповідачем, що вбачається з копій розписок за вересень 2018 року - січень 2019 року та копій повідомлень про вручення листів від 07.02.2019, від 11.03.2019, від 02.04.2019, від 10.05.2019 від 10.0.2019, від 09.07.2019, від 06.08.2019.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів направлення вмотивованої відмови від підписання зазначених актів.

Також суд враховує умови п. 3.3. договору в якому зазначено, що саме отримання відповідачем рахунку є підставою для оплати послуг (п. 3.3. договору).

Проте, заборгованість за користування сервітутом за період з вересня 2018 року по липень 2019 року у сумі 74 565,50 грн. відповідач не сплатив.

Таким чином встановлено, що у відповідача за період за період з вересня 2018 року по липень 2019 року виникла заборгованість у сумі 74 565,50 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Сервітутний договір - це договір про встановлення речового права на чуже майно, тобто таким договором передається у користування не річ, а встановлюється право - речове право користування такою річчю.

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 Цивільного кодексу України).

Встановлення сервітуту на підставі договору означає, що сторони висловлюють свою згоду на встановлення права користування чужим майном шляхом погодження умов договору.

Відповідно до рішення Київської міської ради №378/5765 від 14.07.2011 р. "Про питання впорядкування діяльності суб`єктів господарювання в галузі зв`язку та інформаційних технологій" позивача - КП "Київжитлоспецексплуатація" уповноважено здійснювати моніторінг та координацію розміщення суб`єктами господарювання телекомунікаційних мереж та обладнання у (на) об`єктах комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданих до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій та укладати договори на розміщення телекомунікаційних мереж на зазначених об`єктах.

Відповідно до припису ч. 6 ст. 31 Закону України "Про телекомунікації" суб`єкти господарювання, які здійснюють будівництво телекомунікаційних мереж загального користування можуть установлювати в приміщеннях, що їм належать на правах найму, телекомунікаційне обладнання, використовувати дахи будинків і технічні приміщення для встановлення антен та необхідного обладнання на підставі договору з власником приміщення.

У роз`ясненнях Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва з приводу розміщення телекомунікаційного обладнання на об`єктах комунальної власності, що викладені у листі №4484 від 07.06.2005 р., надано рекомендацію укладати договір на право користування чужим майном (сервітут) у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

З наведених норм чинного законодавства, а також з умов договору вбачається, що за своєю правовою природою правочин, що був укладений між сторонами, має зміст сервітуту, який полягає у наданні сервітуарію (відповідачу) права користування частиною даху будівлі комунальної власності, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 9-б.

Відповідно до ч. 3 ст. 403 Цивільного кодексу України особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до п. 3.5. договору нарахування плати починається з дати укладення договору та припиняється з дня підписання сторонами акту закінчення розміщення обладнання на умовах сервітуту.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги у період з вересня 2018 року по липень 2019 року на загальну суму 74 565,50 грн.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

За змістом пункту 3.3. договору сторонами визначено, що щомісячний розмір плати за даним договором сплачується у якості передоплати та визичається на підставі рахунку, який виставляється підприємством сервітуріарію не пізніше 28 числа кожного місяця.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, з цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Доводи відповідача про відсутність заборгованості, оскільки ним сплачений борг по рішенню суду у справі №910/16480/18 не може бути належним доказом відсутності заборгованості в даній справі, скільки предметом дослідження боргу у справі №910/16480/18 був період з листопада 2015 року по серпень 2018 року, а в даній справі позивач заявляє заборгованість за період з вересня 2018 року по липень 2019 року.

Також не береться до уваги доводи відповідача про те, що позивач не погоджував з відповідачем зміну розміру щомісячної оплати, оскільки зміна вартості щомісячної плати залежить від показника опосередкованої вартості спорудження житла в місті Києві, визначеному наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за кожний рік, та відповідно до умов договору зміна розміру щомісячної оплати не потребує двостороннього погодження.

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо наявності заборгованості.

Враховуючи погоджені сторонами строки оплати, строк виконання зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг настав.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за договором про встановлення сервітуту в розмірі 74 565,50 грн. доведена належним чином, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація».

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ідентифікаційний код: 14333937) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ідентифікаційний код: 03366500) борг у сумі 74565,50 грн та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 25.02.2020.

Суддя О.В. Гулевець