ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2020 р. Справа№ 910/7460/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

без повідомлення сторін

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019р. (повний текст складено 07.11.2019р.)

у справі №910/7460/19 (суддя Мельник В.І. )

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна»

про стягнення 161 118,26 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 161 118,26 грн., з яких: 138 024,70 грн. - пені, 23 093,56 грн. - штрафу.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору поставки №53-129-01-17-01053 від 11.05.2017р., в частині строку поставки та кількості поставленої продукції.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем не враховано п. 2 Специфікації №1 до Договору поставки, за яким сторони встановили, що при поставці допускається відхилення показників загальної кількості від зазначеної в Специфікації в меншу сторону, пов`язано з особливостями її транспортування. При цьому, максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10% від встановленого в Специфікації показника має бути узгоджений безпосередньо з Вантажоодержувачем.

Виходячи з цього позивачем не вірно визначено обсяг недопоставленої Продукції, а відтак, не вірно розраховано розмір штрафних санкцій.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 11.05.2017 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (постачальник) було укладено договір поставки №53-129-01-17-01053 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити бензин автомобільний А-92 (надалі - продукція) виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ», ВАТ «НАФТАН», PKN ORLEN «ORLEN Lietuva», «Hellenic Petroleum S.A.» для потреб ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов`язується в порядку і на умовах визначених в договорі прийняти і оплатити продукцію.

2.2. Згідно п. 1.2. Договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в Специфікації (далі - Специфікація), яка є невід`ємною частиною договору.

2.3. Згідно із п. 3.1. Договору сума договору складає 3 024 593 грн. 95 коп.

2.4. Згідно з п. 5.1. Договору строк поставки продукції зазначений в Специфікації.

2.5. Додатковою угодою №1 від 25.05.2017р. було внесено зміни до Договору та Специфікації.

2.6. Згідно із Специфікації № 1 до Договору строк поставки продукції - до 28.04.2017р. При цьому, поставка продукції здійснюється виключно за умови отримання від покупця письмового повідомлення про необхідність здійснення постачання. Поставка продукції повинна бути здійснена в семиденний строк від дати отримання постачальником письмового повідомлення від покупця у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України. Без отримання відповідного письмового повідомлення від покупця поставка продукції не допускається.

2.7. Листом від 26.05.2017р. № 4357/41 було повідомлено постачальника про необхідність у семиденний строк від дати отримання даного листа здійснити поставку продукції за договором.

2.8. Згідно вхідного штампу відповідача лист отримано 01.06.2017р.

2.9. Згідно з п. 5.2. Договору поставка продукції згідно Специфікації здійснюється автомобільним або залізничним транспортом на умовах DDP - склад ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» згідно Інкотермс 2010.

2.10. Згідно з п. 5.4. Договору датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

2.11. Згідно з п. 7.2. Договору за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення (включно з днем фактичної поставки, відповідно до видаткової накладної), але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язання.

За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

2.12. Згідно з п. 10.1. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р.

2.13. Згідно видаткової накладної від 04.07.2017р. №ТД-00000860 постачальником поставлено продукції на суму 2 694 739,60 грн. у кількості 100,55 т.

2.14. 19.03.2018р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію №2951/51 від 16.03.2018р. про неналежне виконання та стягнення неустойки за договором поставки від 11.05.2017р. №53-129-01-1701053.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2019р. у справі №910/7460/19 позов задоволено. Сягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» пеню в розмірі 138 024,70 грн., штраф в розмірі 23 093,56 грн., судовий збір в розмірі 2 416,77 грн.

3.2. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про порушення умов Договору, щодо строку поставки та об`єму, а тому наявні підстави для нарахування пені та штрафу.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення місцевого суду від 24.10.2019р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4.2. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач послався на наявність в Специфікації №1 положень щодо відхилення показників загальної кількості.

4.3. Також апелянт зазначив, що 07.07.2017р. був підписаний акт з боку Вантажоотримувача, що в сою чергу є підтвердженням належного виконання на вимогу п. 5.11. Договору.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач згідно відзиву на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що відсутні докази погодження Вантажоодержувача щодо відхилення фактичних показників загальної кількості.

Недопоставлена відповідачем кількість продукції у розмірі 12,31 т перевищує вищезазначений розмір допустимого відхилення.

Щодо акту приймання-передачі ТМЦ від 07.07.2017р. №3061, то вказаним актом засвідчено лише факт поставки ТМЦ для ВПП ХАЕС саме у відповідній кількості та якості, а не факт поставки продукції у повному обсязі.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 17.12.2019р. надійшла апеляційна скарга відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019р. у справі №910/7460/19.

6.2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019р. у справі №910/7460/19. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019р. у справі №910/7460/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

6.4. Від відповідача надійшли письмові заперечення на відзив позивача. Апелянт зазначив, що позивачем не наведено правового обґрунтування, належних доказів недопоставки, які можуть засвідчити факт недопоставки або неузгодження максимального розміру допустимого відхилення продукції під час поставки.

Як зазначив відповідач, позивач мав би надіслати повторну вимогу про поставку Продукції.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.2. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

7.3. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений цим договором купівлі-продажу.

7.4. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

7.5. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.6. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України (ГК України) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

7.7. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

7.8. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

7.9. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав.

8.2. На виконання умов Договору та на підставі вимоги про поставку №4357 від 26.05.2017р. відповідач поставив 04.07.2017р. бензин автомобільний А-92-Євро5-Е (5) на ВП ХАЕС у кількості 100,55 т, що підтверджується накладною №ТД-00000860 від 04.07.2017р. та актом приймання-передачі ТМЦ №3061 від 07.07.2017р.

8.3. Згідно Специфікації поставки Продукції повинна бути здійснена в семиденний строк від дати отримання Постачальником письмового повідомлення від Покупця у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України.

8.4. Таким чином, поставка Продукції мала відбутись по 08.06.2017р. Проте, в порушення умов Договору поставка Продукції відбулась 04.07.2017р., тобто має місце порушення строку поставки.

8.5. Згідно з п. 7.2. Договору за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення (включно з днем фактичної поставки, відповідно до видаткової накладної), але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язання.

8.6. Отже, враховуючи те, що мало місце прострочення поставки на 26 календарних днів, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню у розмірі 70 063,24 грн.

8.7. Згідно п. 2 Специфікації №1 сторонами погоджено, що при поставці допускається відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної в Специфікації в меншу сторони, пов`язане з особливостями її транспортування. При цьому, максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10% від встановленого Специфікацією показника та обов`язково має бути узгоджений безпосередньо з Вантажоодержувачем.

8.8. Згідно Специфікації загальна кількість Продукції становить 112,858 т, а поставлено - 100,55 т. Отже, відповідачем поставлено Продукцію у меншому розмірі ніж передбачено, що навіть більше максимального розміру допустимого відхилення.

8.9. Крім того, за умовою щодо відхилення від розміру має бути обов`язково погодження із Вантажоодержувачем. Акт приймання-передачі ТМЦ №3061 від 07.07.2017р. такого погодження не містить.

8.10. Доводи апелянта про необхідність повторної вимоги не ґрунтується на умовах Договору та вимогах чинного законодавства України, оскільки це стосується нової поставки, а недопоставки згідно умов Договору та Специфікації.

8.11. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.12. Європейський суд з прав людини також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

9. Висновки апеляційного суду

9.1. Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду в порядку ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

9.3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019р. у справі №910/7460/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019р. у справі №910/7460/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР Україна».

4. Матеріали справи №910/7460/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко