РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2020Справа № 910/17390/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26)

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6-А)

про стягнення 14 040,00 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 14 040,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 02.04.2019 виникла дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Renault" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та "FAW" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на підставі договору №06-TRвід 15.08.2018 добровільного страхування транспортного засобу, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 16 040,00 грн., а тому позивачем відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Водія ОСОБА_2 транспортного засобу - автомобіля "FAW" д.н.з. НОМЕР_2 , визнано винним у скоєнні ДТП, відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва. Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 14 040,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.12.2019 залишено позовну заяву без руху в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу час для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду, а саме надати належні докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

19.12.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивачем надано належні докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача (поштова квитанція від 18.12.2019 та опис вкладення в цінний лист від 17.12.2019).

Таким чином, позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/17390/19 та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою, за клопотанням позивача, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай".

03.01.2020 до суду надійшло клопотання позивача, відповідно до якого останній просить суд долучити до матеріалів справи докази направлення на адресу третьої особи копії позовної заяви з додатками.

08.01.2020 на адресу Господарського суду м. Києва надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля "FAW", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

13.01.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки поліс АМ/7499505 є нікчемним в силу того, що укладений під час дії іншого полісу ПрАТ СК «Інтер-Поліс» АК/4144901, при цьому повідомлення ПАТ "НАСК "Оранта" про дію вищевказаного полісу страхувальником здійснено не було.

17.01.2020 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення третьої особи, у яких остання зазначає, що 13.09.2019 позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" з заявою про виплату страхового відшкодування, проте 03.10.2019 було прийнято рішення про відмову у його виплаті, оскільки станом на момент ДТП діяло два поліса ОА№335978 страхової компанії ТзДВ "СК "Ю.Ес.Ай" від 04.02.2019 та АМ/7499505 страхової компанії ПАТ "НАСК "Оранта" від 25.06.2018, при цьому про існування останнього третій особі було не відомо.

22.01.2020 від відповідача надійшла відповідь на пояснення третьої особи, відповідно до якої останній заперечує щодо нікчемності полісу ОА№335978 та зазначає, що саме поліс страхової компанії ПАТ "НАСК "Оранта" АМ/7499505 є нікчемним, оскільки укладений при дії іншого полісу ПрАТ СК «Інтер-Поліс» АК/4144901.

23.01.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що станом на момент ДТП поліс ПрАТ СК «Інтер-Поліс» АК/4144901 не був діючим, а відповідач при укладені полісу АМ/7499505 був належним чином проінформованим про наявність інших договорів.

29.01.2020 до суду надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає, що на момент укладення полісу АМ/7499505, він вже являвся нікчемним.

30.01.2020 відповідач також надав для долучення до матеріалів справи докази направлення на адреси позивача та третьої особи відповіді на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

15 серпня 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/AM-5139943, предметом якого майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З довідки №242745 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, 02 квітня 2019 року в місті Києві по вул. Сім`ї Крістерів, 20-Б відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "FAW", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно з постанови Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2019 у справі №758/5202/19 встановлено порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

22 квітня 2019 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-фактури №00631 від 20.05.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 16 040,00 грн.

З урахуванням умов договору страхування позивачем було складено страховий акт №СТ/19/0134 від 03.06.2019, яким визначено суму страхового відшкодування у розмірі 16 040,00 грн, виплата якого підтверджується платіжним дорученням №1389 від 03.06.2019.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем "FAW", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2019 у справі №758/5202/19.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Матеріали справи свідчать, що кошти у розмірі 16 040,00 грн були перераховані страховиком (позивачем) згідно платіжного доручення № 1389 від 03.06.2019.

Отже, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що у довідці №242745 про дорожньо-транспортну пригоду зафіксовано, що учасником та відповідно винуватцем ДТП, яка сталась 02.04.2019, є автомобіль марки "FAW", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Цією ж довідкою було встановлено наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 0335978 з терміном дії до 03.02.2020, що був виданий ТзДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай".

Поряд з цим, судом встановлено, що згідно наданої інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на 02.04.2019, вищевказаний автомобіль "FAW", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , був застрахований відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_4 у ТзДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай". Дата початку дії полісу визначена з 04.02.2019 та діє останній до 03.02.2020.

Таким чином, станом на момент ДТП, автомобіль "FAW", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований згідно полісу № НОМЕР_4 у ТзДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай", яке є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобілю "Renault", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Згідно з п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб це - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Суд зазначає, що позивач звертаючись з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та обґрунтовуючи відповідальність останнього посилається на поліс АМ/007499505. Однак, дослідивши вищевказаний поліс суд встановив, що за останнім було застраховано автомобіль "FAW" із іншим державним номерним знаком НОМЕР_5 , який не співпадає з реєстраційним номером автомобіля "Renault", встановленого у довідці Національної поліції України та постанові Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2019 у справі №758/5202/19.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами саме до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".

Таким чином, недоведеність суду належними та допустимим доказами наявності у позивача права на задоволення свої вимог за рахунок Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.02.2020

Суддя Л. Г. Пукшин