ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. Справа№ 910/12107/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явились

відповідача - Шагін О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів"

на рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2019 р. (повне рішення складено 05.11.2019 р.)

у справі № 910/12107/19 (суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

про тлумачення змісту договору

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" про тлумачення положень п. 6.7 договору фінансового лізингу № 691-FL від 20.02.2013 р. у редакції п. 3 додаткової угоди № 6 від 26.10.2016 р. до договору у зв`язку з їх неповнотою та недостатньою зрозумілістю в частині визначення параметру обчислення суми курсової різниці.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на необхідність у тлумаченні положень п. 6.7 договору фінансового лізингу № 691-FL від 20.02.2013 р., у редакції п. 3 додаткової угоди від 26.10.2016 р. № 6 до договору фінансового лізингу від 20.02.2013 р. № 691-FL, у зв`язку з їх неповнотою та недостатньою зрозумілістю у частині визначення параметру обчислення суми курсової різниці (винагорода лізингодавця або періодичний лізинговий платіж).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.10.2019 р. у справі № 910/12107/19 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що суму курсової різниці слід обчислювати виходячи із суми винагороди лізингодавця, оскільки саме такий обов`язок лізингоодержувача встановлений у п. 6.7 договору у редакції п. 3 додаткової угоди № 6 від 26.10.2016 р. до нього, враховуючи, що у п. 6.4 договору надано визначення терміну "винагорода лізингодавця", а не із суми періодичного лізингового платежу, визначення якого також надано у п. 6.4 договору і склад якого входить як вартість предмета лізингу, так і винагорода лізингодавця.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" у справі № 910/12107/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12107/19 та призначено її до розгляду на 21.01.2020 р.

На електронну пошту суду 20.01.2020 р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні у Господарському суді Житомирської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 р. розгляд даної справи відкладено до 04.02.2020 р.

У судовому засіданні 04.02.2020 р. оголошено перерву до 11.02.2020 р.

11.02.2020 р. через канцелярію суду від Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" надійшла заява про відвід суддів Буравльова С.І., Андрієнка В.В. та Пашкіної С.А. у справі № 910/12107/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 р. було відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" про відвід суддів Буравльова С.І., Андрієнка В.В. та Пашкіної С.А. у справі № 910/12107/19.

У судовому засіданні 11.02.2020 р. було оголошено перерву до 20.02.2020 р.

У засідання суду, призначене на 20.02.2020 р., представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, однак надавав пояснення по суті спору у судовому засіданні 11.02.2020 р.

Доказів поважності відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до безпідставного затягування розумного строку розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

20.02.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізину" (далі - лізингодавець) та Приватним акціонерним товариством "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (далі - лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № 691-ГГ (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене в специфікації (додаток 1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 1.7 договору загальна вартість предмета лізингу на момент укладення договору зазначається в специфікації (додаток 1 до договору).

Пунктом 1 специфікації визначена вартість дробильного комплексу, 2013 року виробництва, становить 15195559,68 грн.

Як передбачено п. 6.2 договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг предмету лізингу.

У відповідності до п. 6.3 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

У пункті 6.4 договору визначено склад лізингових платежів:

- перший лізинговий платіж складається із: комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов`язані з підготовкою та укладенням договору фінансового лізингу; авансу вартості предмета лізингу, що відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

- періодичні лізингові платежі складаються із: першого періодичного лізингового платежу: винагорода лізингодавця, яка розраховується з дати оплати предмета лізингу лізингодавцем за договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача предмета лізингу лізингоодержувачу; другого і всіх наступних періодичних лізингових платежів: відшкодування вартості предмета лізингу; винагорода лізингодавця.

LIBOR - фіксована індикативна ставка, яка нараховується як середньоарифметичне значення індивідуальних процентних ставок пропозиції ресурсів банків-членів Британської Банківської Асоціації (ВВА LIBOR Contributor Panel Banks). Фіксується на 11.00 (одинадцяту годину рівно) за Лондонським часом для певних валют та строків кредитування. При реалізації цього договору ставка визначається на відповідну дату за даними системи РЕЙТЕРС.

Згідно з п. 6.5 договору змінна частина винагороди кожного періодичного лізингового платежу, яка зазначена в графіку, змінюється пропорційно зміні ставки ЛІБОР (LIBOR) на період 1 місяць для долара США на перший робочий день місяця періодичного лізингового платежу по відношенню до ставки LIBOR, зазначеної в додатку 2 до договору.

У пункті 6.6 договору передбачено, що кожний періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в додатку 2 до договору. Вказана в цьому пункті дата є датою нарахування кожного чергового лізингового платежу для цілей податкового обліку.

Відповідно до п. 6.7 договору, в редакції додаткової угоди № 6 від 26.10.2016 р., у зв`язку із залученням лізингодавцем кредитних коштів у доларах CШA для придбання предмету лізингу лізингоодержувач зобов`язаний коригувати винагороду на суму курсової різниці та витрат, що виникли за відповідним поточним лізинговим платежем. Сума курсової різниці визначається за формулою:

Скр = (Флп / К1) * К2 Флп. де

Скр - сума курсової різниці, грн;

Флп - лізинговий платіж згідно з графіком (додаток 2 до договору) у місяці, за який нараховується курсова різниця;

К1 - курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на день здійснення платежу у зв`язку з придбанням предмету лізингу, який зазначається в акті приймання-передачі;

К2 - курс платежу, курс гривні до долара США, розмір якого становить 1 долар США = 26,84 грн.

Згідно з п. 6.10 договору розрахунки за договором здійснюються на базі місяця, що складається з 30 днів, та року, що складається з 360 днів.

Як передбачено п. 6.13 договору, всі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національний валюті України (гривні) відповідно до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, зазначений у цьому договорі або повідомленні лізингодавця.

Відповідно до п. 6.16 договору всі суми, одержані лізингодавцем від лізингоодержувача або третьої особи за лізингоодержувача, будуть зараховувати в такому порядку: погашення неустойки (пеня, штраф); сплата прострочених платежів за договором; погашення прострочених лізингових платежів (починаючи з суми найдавнішої несплати); сплата поточних лізингових платежів. Лізингодавець має право змінювати порядок погашення заборгованості, якщо останній вважає це за необхідне.

У пункті 6.21 договору визначено, що усі платіжні та інші зобов`язання за договором фінансового лізингу повинні здійснюватися лізингоодержувачем без права будь-якого заліку чи зустрічної вимоги, вільно та незалежно від будь-якого права утримання (особливо щодо сумнівних гарантійних рекламацій чи інших" позовів щодо предмета лізингу), якщо інше письмово не погоджено між сторонами.

Згідно з п. 6.22 договору наявність спірних сум або відмова від платежу не повинні спричиняти затримку здійснення платежів за договором.

В період строку дії договору розмір лізингової плати може збільшуватись (індексуватись) в залежності від: зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність лізингодавця; зміни, у зв`язку з рішеннями органів державної влади та місцевого самоврядування України. Національного банку України, банків та страхових компаній, страхових тарифів, а також збільшення податків, зборів та інших обов`язкових платежів, пов`язаних з конвертацією гривні в іноземну валюту тощо (п. 6.23 договору).

У разі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до договору, якщо інше не передбачено умовами договору. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди, лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів. При цьому, раніше сплачені лізингові платежі, включаючи авансовий платіж та інші платежі, поверненню лізингоодержувачу не підлягають (п. 6.24 договору).

У відповідності до п. 12.1 договору по закінченню строку лізингу та після здійснення всіх платежів за договором лізингодавець та лізингоодержувач підпишуть акт про передачу права власності згідно з формою, яку надасть лізингодавець, який буде документом, що підтверджує передачу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача та який буде невід`ємною частиною цього договору. Передача права власності повинна відбуватися без будь-якої гарантії з боку лізингодавця по відношенню до предмету лізингу.

На виконання умов укладеного договору відповідач передав позивачу предмет лізингу - дробильний комплекс, 2013 року виробництва, вартістю 15195559,68 грн, що підтверджується актом приймання-передачі від 23.09.2013 р.

Відповідно до графіку сплати лізингових платежів (додаток № 2 до договору), у редакції додаткової угоди № 8 від 20.09.2018 р. до договору, авансовий платіж у розмірі 6078223,87 грн здійснюється до 10.07.2013 р., комісія за організацію у розмірі 303911,19 грн - до 12.04.2013 р., останній періодичний лізинговий платіж - до 25.09.2020 р. При цьому, загальна сума відшкодування вартості предмету лізингу визначена у розмірі 9117335,81 грн, загальна сума винагороди - у розмірі 5147794,18 грн, а загальна сума періодичних лізингових платежів - у розмірі 14265129,99 грн.

У п. 3 додаткової угоди від 20.09.2018 р. № 8 до договору лізингоодержувач визнав, що на дату укладення цієї додаткової угоди має прострочену заборгованість у розмірі 1565856,75 грн, яку зобов`язується сплатити у строки згідно з графіком, наведеним у додатку № 2 до цієї додаткової угоди.

Вбачається, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 р. було відкрито провадження у справі № 906/775/19 за позовом ТОВ "OTJI Лізинг" до ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" про стягнення 2217792,72 грн, з яких: 2135759,34 грн боргу із сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 20.02.2013 р. № 691-FL, 31220,49 грн 3% річних та 50812,89 грн інфляційних втрат.

Із розрахунку суми позовних вимог за договором фінансового лізингу від 20.02.2013 р. № 691-FL, що є додатком до позову у справі № 906/775/19, вбачається, що ТОВ "ОТП Лізинг" заявлено до стягнення з ПрАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" заборгованість по сплаті лізингових платежів, до якої входить в тому числі курсова різниця у розмірі 1720496,35 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, сторонами договору було неоднаково визначено параметри обчислення суми курсової різниці. Зокрема, позивач вважає, що суму курсової різниці слід було обчислювати виходячи із суми винагороди лізингодавця, оскільки саме такий обов`язок лізингоодержувача встановлений у п. 6.7 договору у редакції п. 3 додаткової угоди № 6 від 26.10.2016 р. до нього, а не із суми періодичного лізингового платежу, до складу якого входить як вартість предмета лізингу, так і винагорода лізингодавця.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Правочин тлумачиться судом при розгляді спору. Тобто, суд наділений повноваженнями вирішувати вказані вимоги лише тоді, коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони.

Зокрема, підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. На вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов.

Метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Як було встановлено вище, на підставі акту приймання-передачі від 23.09.2013 р., відповідач передав, а позивач прийняв в платне володіння та користування комплекс для подрібнення та сортування твердих корисних копалин, 2013 року виробництва, виробництва компанії "Metso Minerals", країна виробника Фінляндія.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Вбачається, що в укладеному між сторонами договорі та додаткових угодах до нього, сторони погодили сплату лізингових платежів, що складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг предмету лізингу (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.7 договору, у зв`язку із залученням лізингодавцем кредитних коштів у доларах США для придбання предмету лізингу лізингоодержувач зобов`язаний коригувати винагороду, на суму курсової різниці та витрат, що виникли за відповідним поточним лізинговим платежем.

Отже, за умовами укладеного договору відповідач зобов`язався сплачувати лізингові платежі згідно з Графіком лізингових платежів (додаток № 2 до договору), не пізніше дати, зазначеної у даному Графіку, з урахуванням коригування розміру винагороди на зміну курсу гривні до долару США, передбаченого в п. 6.7 договору.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою № 6 від 26.10.2016 р. пункт 6.7 договору сторонами було внесено зміни, зокрема, в частині значення К2 - курс платежу, курс гривні до долара США, розмір якого становить 1 дол США = 26,84 грн.

У додатковій угоді № 8 від 20.09.2018 р., позивач визнав, що на дату укладення цієї додаткової угоди має прострочену заборгованість у розмірі 1565856,75 грн, яку зобов`язується сплатити в строки згідно з графіком, наведеним у додатку № 2 до цієї додаткової угоди.

Таким чином, сторонами погоджений та підтверджений частковим виконанням позивачем за період дії договору порядок розрахунку коригування винагороди на суму курсової різниці, а саме порядок розрахунку курсової різниці, зазначений у п. 6.7 договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про тлумачення положень п. 6.7 договору фінансового лізингу № 691-FL від 20.02.2013 р. у редакції п. 3 додаткової угоди № 6 від 26.10.2016 р. до договору у зв`язку з їх неповнотою та недостатньою зрозумілістю в частині визначення параметру обчислення суми курсової різниці, є необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2019 р. у справі № 910/12107/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2019 р. у справі № 910/12107/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Ушицький комбінат будівельних матеріалів".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.03.2020 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

С.А. Пашкіна