РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020Справа № 910/17694/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 27 636, 53 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "СК "Уніка", позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (далі - ПрАТ "СК "Еталон", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 27 636, 53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 25.12.2018 р. у місті Ірпінь, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 33 638,86 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" позивач вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

У позові ПрАТ "СК "Уніка" просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 27 196,18 грн., а також 3 % річних у сумі 440,35 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2019 р. за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № 030408/4600/0000154 від 01.11.2018 р., укладеного між ПрАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_1 , були застраховані майнові .нтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що 25.12.2018 р. у місті Ірпінь сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2019 р. у справі № 367/321/19 (з урахуванням постанови про виправлення описки від 15.07.2019 р.) ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цією ж постановою до винної особи застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 02-25/01 від 25.01.2019 р., наданого позивачем, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 29 196,18 грн. А згідно із рахунком СТО № БА-0000804 від 25.01.2019 р. вартість відновлювального ремонту становила 36 038,86 грн.

У подальшому, на підставі страхового акту № 00283875 від 01.02.2019 р. позивач відшкодував страхувальнику (потерпілій особі) матеріальний збиток у загальній сумі 33 638,86 грн, що був заподіяний страхувальником ПрАТ "СК "Еталон" (відповідача), наступним шляхом: частина страхового відшкодування у сумі 24 086,86 грн. була сплачена на рахунок СТО страхувальника (платіжне доручення № 068358 від 07.02.2019 р.), інша частина - у сумі 9 552,00 грн. була зарахована страховиком в рахунок несплаченої частини страхового платежу.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ "СК "Еталон" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/008453287.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "Уніка") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

18.02.2019 р. позивач (ПрАТ "СК "Уніка"), як особа, яка здійснила відшкодування потерпілому збитку, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, звернувся до страховика винної особи - ПрАТ "СК "Еталон" із заявою про компенсацію страхового відшкодування у сумі 33 638,86 грн., тобто із дотриманням річного строку, передбаченого положенням статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Проте, указана заява була залишена відповідачем без задоволення.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.07.2018 р. у справі № 924/675/17).

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018 р., по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018 р., по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018 р., по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018 р., по справі №910/171/17 від 02.10.2018 р.

Отже, виходячи з указаної норми, застосування коефіцієнту зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля є обов`язковим.

Розмір (коефіцієнт) зносу розраховується за порядком, передбаченим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 02-25/01 від 25.01.2019 р., наданого позивачем, коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Хюндай", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у даному випадку визначений у розмірі 0,3307, а тому вартість матеріального збитку, завданого потерпілій особі склала 29 196,18 грн.

Таким чином, суд вважає доведеною належним чином суму матеріального збитку з урахуванням коефіціенту зносу в сумі 29 196,18 грн.

Крім того, статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АМ/008453287 ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 200 000,00 грн., а франшиза - 2 000,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу з урахуванням франшизи становить 27 196,18 грн. (29 196,18 грн. - 2 000,00 грн.). Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Позивач просить також стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 440,35 грн., нараховані за прострочення грошового зобов`язання.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку зобов`язання відповідача за змістом ст. 993 ЦК України зводиться до здійснення страхової виплати, отже, таке зобов`язання є грошовим. При цьому грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі, а отже між сторонами у справі існує грошове зобов`язання, яке виникло з позадоговірних відносин - делікту. За таких обставин, грошове зобов`язання у деліктних правовідносинах не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3 % річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд зазначає, що чинним цивільним законодавством не визначений строк виконання одним страховиком зобов`язання по відшкодуванню іншому страховику шкоди, однак, цей строк пов`язаний з моментом пред`явлення відповідною особою (в даному випадку страховиком) зворотної вимоги до відповідача. Зокрема, приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги (аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16).

Оскільки 22.02.2019 р. відповідач отримав вимогу позивача від 18.02.2019, проте, не виплатив суму страхового відшкодування у визначений ст. 530 ЦК України строк, суд доходить висновку що є підстави для стягнення з відповідача 3 % річних, нарахованих на суму відшкодування шкоди.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 440,35 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Таким чином позовні вимоги ПрАТ "СК "Уніка" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-237, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення страхового відшкодування у сумі 27 636, 53 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд, ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування у сумі 27 196 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто шість) грн. 18 коп., 3 % річних у сумі 440 (чотириста сорок) грн. 35 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 20 лютого 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.