УХВАЛА

м. Київ

26.02.2020Справа № 910/5237/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши клопотання Приватного підприємства «Водоліт» про винесення окремої ухвали за фактом невиконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. ухвали Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/5237/18

за позовом приватного підприємства "Водоліт"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Альтіс - Спецбуд"

про стягнення 2 363 041,62 грн.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 у справі № 910/5237/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.), яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019, позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Альтіс-Спецбуд» на користь приватного підприємства «Водоліт» 2 079 690,88 грн. основного боргу, 283 350, 74 грн. пені та 35 446,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

20.03.2019 на виконання рішення суду був виданий наказ.

Постановою приватного виконавця Чижика А.П. (виконавчий округ міста Києва) від 21.03.2019 за заявою позивача (стягувача) відкрито виконавче провадження ВП №58693774 з примусового виконання наказу від 20.03.2019 Господарського суду міста Києва у справі №910/5237/18 та накладено арешт на рахунки та майно боржника.

13.09.2019 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2019 скаргу позивача (стягувача) задоволено частково, визнано протиправною постанову про закриття виконавчого провадження та зобов`язано приватного виконавця відновити виконавче провадження ВП № 58693774 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі № 910/5237/18.

04.11.2019 стягувач звернувся зі скаргою на дії (бездіяльність) приватного виконавця в рамках ВП № 58693774 з вимогами про визнання неправомірними дій приватного виконавця Чижика А.П. щодо утримання з стягнутої з боржника суми винагороди приватного виконавця у повному обсязі, визнати неправомірним неперерахування стягнутих сум стягувачу у повному розмірі та зобов`язати приватного виконавця перерахувати на користь стягувача 117 453, 23 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.11.2019 відмовив у відкритті провадження за скаргою приватного підприємства «Водоліт» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. з тих підстав, що дії приватного виконавця при винесенні ним постанов про стягнення основної винагороди та витрат виконавчого провадження не є діями приватного виконавця з примусового виконання судового рішення і не можуть розглядатись у межах судового контролю, такі дії або бездіяльність мають розглядатись судами адміністративної юрисдикції у загальному порядку, визначеному Законом.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі №910/5237/18 скасовано, справу №910/5237/18 направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду скарги на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2020, у зв`язку із перебуванням судді Кирилюк Т.Ю. у відпустці, справу для розгляду скарги на дії приватного виконавця передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.01.2020 у визначеному складі суду справу № 910/5237/17 прийняв до провадження для розгляду скаргу на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чижика А.П., розгляд скарги призначив на 23.01.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.01.2020 скаргу Приватного підприємства «Водоліт» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. при здійсненні виконавчого провадження ВП № 58693774 за наказом Господарського суду міста Києва у справі №910/5237/18 задовольнив частково, визнав неправомірними дії (бездіяльність) приватного виконавця щодо утримання з стягнутої з боржника суми винагороди приватного виконавця у повному розмірі; зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. здійснити розподіл стягненої суми з боржника за наказом Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/5237/18, відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження"; зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. здійснити примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/5237/18 відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"; в решті вимог скарги відмовив.

25.02.2020 Приватне підприємство «Водоліт» звернулось до Господарського суду міста Києва із клопотанням про винесення окремої ухвали за фактом невиконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. ухвали Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/5237/18 відповідно до ст. 246 ГПК України.

26.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. подано до Господарського суду міста Києва апеляційну скаргу на ухвалу від 23.01.2020.

Згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим пунктом статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.05. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного судові рішення які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання та мають бути виконані.

Судом зі змісту клопотання стягувача про винесення окремої ухвали встановлено, що заявник зазначає, що приватним виконавцем отримано ухвалу суду від 23.01.2020 орієнтовно 10.02.2020 і всупереч вимог ухвали у 10-ти денний строк не повідомлено про результати її виконанння, проігноровано виконання судового рішення, тому вказані дії підпадають під ознаки злочину, зокрема передбаченого ст. 382 КК України, тому стягувач звертається до суду із клопотанням про винесення окремої ухвали за фактом умисного невиконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. ухвали суду 23.01.2020 у справі № 910/5237/18, яку просить направити: прокурору та органу досудового розслідування для внесення до ЄРДР та початку розслідування кримінального провадження за вказаним фактом; до органів Міністерства юстиції України та/або Дисциплінарної комісії приватних виконавців для проведення перевірки діяльності приватного виконавця округу міста Києва Чижика А.П. та вжиття відповідних заходів; встановити строк для відповіді про вжиття зохлдів за результатами розгляду цієї окремої ухвали, а також накласти на приватного виконавця округу міста Києва Чижика А.П. штраф відповідно до ст. 135 ГПК України у десяти розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення (ч. 3).

Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У відповідності до ч. 11 ст. 246 ГПК України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Як вже зазначалось судом ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі № 910/5237/18 скаргу Приватного підприємства «Водоліт» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. при здійсненні виконавчого провадження ВП № 58693774 за наказом Господарського суду міста Києва у справі №910/5237/18 задоволено частково, визнано неправомірними дії (бездіяльність) приватного виконавця щодо утримання з стягнутої з боржника суми винагороди приватного виконавця у повному розмірі; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. здійснити розподіл стягненої суми з боржника за наказом Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/5237/18, відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження"; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. здійснити примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/5237/18 відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"; в решті вимог скарги відмовив.

У п.6 резолютивної частини ухвали відповідно до положень ст. 345 ГПК України постановлено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Чижику А.П. повідомити про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення за № 048, приватний виконавець Чижик А.П. отримав поштою ухвалу суду від 23.01.2020 - 18.02.2020, тобто станом на час звернення стягувача із даним клопотанням визначений у п.6 ухвали строк не сплинув, тому доводи щодо ухилення від її виконання є передчасними.

Заявником не підтверджено доводи вчинення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. дій/бездіяльності невиконання судового рішення, що підпадають під ознаки злочину та є підставою для винесення окремої ухвали щодо цієї особи.

Також заявником не доведено станом на час подання клопотання наявності підстав для застосування положень ст. 135 ГПК України та покладення на приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. штрафу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником реальних підстав та обставин, з якими закон визначає винесення судом окремої ухвали в порядку ст. 246 ГПК України у даній справі щодо дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижика А.П., тому подане стягуввачем клопотання суд залишає без задоволення.

Керуючись ст. 135, 233, 246 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні клопотання Приватного підприємства «Водоліт» про винесення окремої ухвали за фактом невиконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. ухвали Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/5237/18 відмовити повністю.

2.Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Дата підписання ухвали 26.02.2020.

Суддя О.М.Ярмак