ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3195/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом: Приватного підприємства Агропром+ (вул. Новокостянтинівська, 4-А, м. Київ, 04655)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Левада (вул. 1 Травня буд. 3, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000)

про стягнення 3717107,17 грн, -

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гончарова М.В.

від відповідача: Аверіна В.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Агропром+ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Левада, в якій, згідно останньої редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.141-143, т.1), просить суд стягнути з відповідача на його користь 3717107,17 грн, з яких: 3458397,34 грн основного боргу, 107242,30 грн штрафу, 64345,38 грн 3% річних та 87122,15 грн інфляційних втрат.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №05/17 від 01.02.2017 в частині повної та своєчасної оплати коштів за фактично отриманий товар.

03.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.94-116, т.1), відповідно до якого відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій та 3 % річних. У відзиві відповідач не заперечив щодо наявності у нього перед позивачем заборгованості за поставлений товар, наявність якої пояснив скрутним фінансовим становищем на підприємстві, водночас відповідач наголосив на тому, що позивач допустив арифметичні помилки при здійснені розрахунків інших заявлених до стягнення сум, а також на тому, що стягнення з відповідача одночасно пені за ставкою 5% річних від суми заборгованості згідно п. 7.5. договору та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України є необґрунтованим та не відповідає статті 61 Конституції України.

27.12.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.135-140, т.1), в якій позивач наголосив на тому, штрафна санкція у вигляді пені у розмірі 5 % річних та 3 % річних, нарахованих позивачем згідно ст. 625 ЦК України, є різними видами відповідальності, оскільки пеня є штрафною санкцію, передбаченою договором, а 3% річних та інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов`язання та є способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Щодо допущеної арифметичної помилки відповідач вказав, що її було враховано при складенні розрахунку заборгованості до заяви про збільшення розміру позовних вимог.

02.01.2020 від позивача надійшла остання редакція заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.141-153, т. 1).

03.02.2020 представником відповідача у судовому засіданні було подано письмові пояснення з контррозрахунком (а.с.170-174, т.1), які судом не було прийнято до розгляду з мотивів, викладених в судовому засіданні.

Під час розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав заявлені до відповідача позовні вимоги, а відповідач заперечив щодо стягнення з нього пені та 3 % річних.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2019 позовну заяву Приватного підприємства Агропром+ було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3195/19; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи; підготовче засідання у справі було призначено на « 27» листопада 2019 об 11год.30хв.

27.11.2019 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до "13" грудня 2019 о 10год. 00хв., про що представника було повідомлено під розписку, а відповідача шляхом направлення відповідної ухвали в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою суду від 10.12.2019 забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 13.12.2019 в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

13.12.2019 судом було протокольно ухвалено продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання до "17" січня 2020 о 14год. 00хв. Крім цього, ухвалою суду від 13.12.2019 було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 17.01.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

17.01.2020 судом було протокольно ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу для розгляду по суті на "03" лютого 2020 о 14год. 45хв. та ухвалою суду від 17.01.2020 було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 03.02.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

03.02.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до "12" лютого 2020 о 15год. 00хв. та ухвалою суду від 03.02.2020 було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 12.02.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

12.02.2020 у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

01.02.2017 між Приватним підприємством Агропром+ (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Левада (покупець) було укладено договір поставки №05/17 (а.с.23-26, т.1), згідно з п 1.1. якого постачальник зобов`язався у порядку і строки, встановлені договором, передати у власність покупцю товар, а останній прийняти і оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно з п. п. 2.1., 2.4., 2.5. договору ціна на товар, що поставляється за даним договором, є договірною і вказується в накладних на кожну партію товару. Покупець після прийняття товару та документів згідно пункту 3.15. договору зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 75 (сімдесяти п`яти) календарних днів у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, списується з банківського рахунку покупця на рахунок постачальника. В разі коли останній день строку сплати припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов`язань є перший за ним робочий день.

Відповідно до п. п. 3.15., 3.16. договору передача товару покупцеві супроводжується наступними документами: видаткова накладна; товарно-транспортна накладна; документи, які підтверджують якість товару згідно з чинним законодавством України (згідно пункту 5.1. договору); документ, який підтверджує повноваження представника постачальника. Право власності на товар та ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця після прийняття товару за кількістю та якістю із усіма необхідними документами на кожну партію товару, підписаними уповноваженими представниками сторін. Дата отримання товару зазначається у видатковій накладній та товарно-транспортній накладних, про що покупець робить відповідну відмітку.

За умовами п. п. 7.5., 7.7. договору у випадку несвоєчасної оплати товару покупцем, покупець на вимогу постачальника сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% (п`ять відсотків) річних від суми простроченої заборгованості, який розраховується за наступною формулою: 5% від суми заборгованості / 365 днів * кількість днів прострочення. До вимог про стягнення штрафних санкцій (штрафів), за угодою сторін, застосовується позовна давність у 3 (три) роки.

Згідно з п. 10.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до « 31» грудня 2017 року включно. У разі, якщо не пізніше, ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить про його припинення, то цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

На виконання умов вищевказаного договору поставки позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 4546680,53 грн за видатковими накладними (а.с.27-36, 70-72, т.1): від 10.08.2018 №3582 на суму 232306,82 грн; від 17.11.2018 №5247 на суму 510116,39 грн; від 16.12.2018 №5743 на суму 280125,55 грн; від 04.01.2019 №55 на суму 263486,41 грн; від 20.01.2019 №276 на суму 493895,14 грн; від 20.04.2019 №1752 на суму 373975,44 грн; від 13.05.2019 №2095 на суму 196022,40 грн; від 01.06.2019 №2410 на суму 366808,79 грн; від 13.07.2019 №3063 на суму 422801,48 грн; від 27.07.2019 №3296 на суму 616408,22 грн; від 31.08.2019 №3878 на суму 152030,40 грн; від 20.09.2019 №4232 на суму 268013,59 грн; від 05.10.2019 №4476 на суму 370689,90 грн.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.100-114, т.1), відповідачем було здійснено оплати за товар на користь позивача на загальну суму 1100000,00 грн згідно платіжних доручень: від 06.08.2019 №21610 на суму 50000,00 грн; від 13.08.2019 №217708 на суму 50000,00 грн; від 14.08.2019 №21724 на суму 50000,00 грн; від 14.08.2019 №21744 на суму 50000,00 грн; від 20.08.2019 №21831 на суму 50000,00 грн; від 23.08.2019 №21908 на суму 50000,00 грн; від 28.08.2019 №21959 на суму 50000,00 грн; від 30.08.2019 №22029 на суму 50000,00 грн; від 03.09.2019 №22074 на суму 50000,00 грн; від 11.09.2019 №22244 на суму 50000,00 грн; від 18.09.2019 №22393 на суму 100000,00 грн; від 24.09.2019 №22482 на суму 50000,00 грн; від 03.10.2019 №22704 на суму 150000,00 грн; від 10.10.2019 №22797 на суму 150000,00 грн; від 22.10.2019 №23048 на суму 150000,00 грн.

З вищевказаних сум оплати, що визнано сторонами, в рахунок погашення заборгованості по спірній поставці було зараховано кошти в сумі 1088283,19 грн. За цих обставин, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за товар складає 3458397,34 грн, що підтверджується вищевказаними видатковими накладними та платіжними дорученнями, підписаним між сторонами актом звірки (а.с. 146, т.1), поясненнями позивача та визнається відповідачем.

У зв`язку з несплатою відповідачем позивачу вартості поставленого товару, останнім нараховані до стягнення з відповідача відповідно до умов договору пеня в сумі 107242,30 грн в межах періоду з 26.10.2018 по 23.12.2019, 3% річних в сумі 64345,38 грн в межах періоду з 26.10.2018 по 23.12.2019 та інфляційні нарахування в сумі 87122,15 грн в межах періоду жовтень 2018 року листопад 2019 року.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що нарахована сума штрафу в сумі 107242,30 грн за своєю правовою природою є неустойкою у вигляді пені.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 263 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором поставки від 01.02.2017 №05/17 в сумі 3458397,34 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отриманий товар суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

При перевірці розрахунку сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які долучені до останньої редакції заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог (а.с.147-150, т.1), суд встановив їх часткову невірність, яка обумовлена у неврахуванні позивачем сум оплат, які були здійснені відповідачем в рахунок часткового погашення вартості товару, у зв`язку з чим судом було здійснено власний розрахунок цих сум по кожній накладній окремо з врахуванням оплат відповідача, умов договору, а також в межах строків, визначених п.6 ст. 232 ГК України при здійснені розрахунку суми пені та в межах періоду, визначеного позивачем.

За здійсненим судом розрахунком вірними сумами, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є: пеня в сумі 76547,04 грн, 3% річних в сумі 55557,40 грн, інфляційні втрати в сумі 59500,90 грн.

З приводу заперечень відповідача щодо неправомірності заявлення позивачем до стягнення з відповідача одночасно штрафу (пені) за відсотковою ставкою 5% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення та 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України, суд зазначає про таке.

Як вбачається з вищевказаних норм законодавства, застосованого судом, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, отже, оскільки пеня є триваючою санкцією та нараховується за кожен день прострочення платежу, то нарахована позивачем штрафна санкція на підставі п. 7.5. договору є за своєю правовою природою пенею.

За визначенням статті 230 ГК України пенею є штрафна санкція у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, водночас, сплата трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, 3% річних згідно з ст. 625 ЦК України та пеня є різними за своєю правовою природою стягненнями та їх одночасне застосування не має наслідком притягнення відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме порушення.

Крім цього суд зауважує, що розмір пені, визначений за згодою сторін у п. 7.5. договору, цілком відповідає вищевказаним вимогам законодавства, оскільки не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховано пеню у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, позов Приватного підприємства Агропром+, заявлений до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Левада, підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача основний борг в сумі 3458397,34 грн, пеню в сумі 76547,04 грн, 3% річних в сумі 55557,40 грн та інфляційні втрати в сумі 59500,90 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог та з відповідача слід стягнути на користь позивача 54750,04 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Левада (вул. 1 Травня буд. 3, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68000, код 34055728) на користь Приватного підприємства Агропром+ (вул. Новокостянтинівська, 4-А, м. Київ, 04655, ) основний борг в сумі 3458397 /три мільйона чотириста п`ятдесят вісім тисяч триста дев`яносто сім/ грн 34 коп, пеню в сумі 76547 /сімдесят шість тисяч п`ятсот сорок сім/ грн 04 коп, 3% річних в сумі 55557 /п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім/ грн 40 коп, інфляційні втрати в сумі 59500 /п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот/ грн 90 коп та судовий збір в сумі 54750 /п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят/ грн 04 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 лютого 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля