ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 м. Дніпро Справа № 912/2522/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Вечірка І.О., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.

від позивача: Слюсар О.В., довіреність № 2033/01/07-21 від 06.03.2019, адвокат;

представник відповідача в судове засідання не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.12.2019 у справі № 912/2522/19 (суддя Бестаченко О.Л.) повний текст рішення складено 23.12.2019

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», м. Кропивницький

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод», м. Світловодськ, Кіровоградської області

про врегулювання переддоговірного спору, визнання укладеним договору, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

06.09.2019 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» про наступне:

- врегулювати переддоговірний спір, який виник між Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» (код 03346822) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» (код 40236151) при укладенні договору № 542 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 01.09.2019 по редакції п. 5.4, п. 7.20, п. 7.21, п. 8.5, п. 9.2, п. 11.3, п. 11.6, п. 12.1 та додатку № 3;

- визнати укладеним договір № 542 від 01.09.2019 між Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» (код 03346822) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» (код 40236151) без пунктів 5.4 та 8.5 та викладеними пунктами 7.20, 7.21, 9.2, 11.3, 11.6, 12.1. та додатку № 3 у редакції викладеній в прохальній частині позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дотримуючись порядку укладення договору, передбаченого ст. 181 Господарського кодексу України та ст. 638 ЦК України, позивач супровідним листом від 19.07.2019 № 1650/21/07/21 направив відповідачу проект Договору від 01.09.2019 № 542.

19.08.2019 супровідним листом № 306 на адресу позивача повернуто підписаний Договір № 542 з протоколом розбіжностей щодо окремих пунктів договору.

Розглянувши протокол розбіжностей, в порядку передбаченому ч.ч. 5, 6 ст. 181 Господарського кодексу України, Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» вжило заходів врегулювання розбіжностей з Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» і в результаті досягнення згоди щодо окремих умов договору направило на адресу відповідача протокол узгодження розбіжностей від 27.08.2019, зазначивши, що п. 3.2., п. 4.1., п. 7.12., п. 8.2., п. 11.5. та додатку № 1 до Договору погоджено у редакції запропонованій відповідачем. Протокол узгодження розбіжностей направлено на адресу відповідача супровідним листом від 27.08.2019 № 2011/21/07-21. Решта пунктів, а саме п. 5.4, п. 7.20, п. 7.21, п. 8.5, п. 9.2, п. 11.3, п. 11.6, п. 12.1 та додаток № 3 залишились неврегульованими, тому позивач у двадцятиденний строк з моменту отримання протоколу розбіжностей звернувся до господарського суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.12.2019 у цій справі позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Врегулювано переддоговірний спір, який виник між Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» (код 03346822) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» (код 40236151) при укладенні договору № 542 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 01.09.2019 року по редакції п. 5.4, п. 7.20, п. 7.21, п. 8.5, п. 9.2, п. 11.3, п. 11.6, п. 12.1 та додатку № 3.

Визнано укладеним договір № 542 від 01.09.2019 між Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» (код 03346822) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» (код 40236151) без пунктів 5.4 та 8.5 та викладеними пунктами 7.20, 7.21, 9.2, 11.3, 11.6, 12.1. та додатку № 3 у наступній редакції:

- пункт 7.20 «Повірка засобів вимірювальної техніки вузлів комерційного обліку здійснюється в термін вказаний в паспорті засобу обліку води. Споживач та Виконавець мають право знімати вузли комерційного обліку для повірки і до закінчення терміну вказаного в паспорті, якщо для цього виникла необхідність чи стались збої в його роботі.

Обслуговування (повірка) та заміна вузлів комерційного обліку води Споживача здійснюється Виконавцем відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»;

- пункт 7.21. «Режим та нормативи скиду забруднюючих речовин стічних вод Споживача в систему централізованого водовідведення Виконавця, повинні відповідати вимогам допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах визначених місцевими правилами приймання стічних вод та які Виконавець встановлює Споживачу в додатку № 3 до цього Договору.

В разі зміни режиму та нормативів скиду забруднюючих речовин у систему централізованого водовідведення Виконавець письмово повідомляє Споживача про вказані зміни шляхом направлення додатку № 3 до цього Договору в новій редакції.»;

- пункт 9.2. «При необхідності припинення надання Послуг у зв`язку з проведення планового ремонту водопроводу та/або каналізаційних мереж Виконавець зобов`язаний повідомити Споживача за добу, якщо ремонт триває до 12 годин; за дві доби, якщо ремонт триває понад 12 годин.»;

- пункт 11.3 «Оформлення та підписання актів про приймання води здійснюється:

- з боку Виконавця - першим керівником чи особою, яку уповноважено довіреністю підприємства та скріплюється печаткою;

- з боку Споживача - першим керівником, головним інженером чи особою, яку уповноважено довіреністю та скріплюється печаткою.

Про відмову в підписанні акту про приймання води вказується в цьому акті із зазначенням обґрунтованих причин такої відмови.»

- пункт 11.6 «Додатками до цього договору є:

- додаток № 1 «Ліміти відпуску води та прийняття стоків»;

- додаток № 2 «Акт про надання послуг» (зразок);

- додаток № 3 «Гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах»;

- додаток № 4 «Акт та схема розмежування»;

Додатки до даного Договору викладаються в письмовій формі і є його невід`ємною частиною».

- пункт 12.1 «Договір вважається укладеним днем набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору укладається терміном на один рік з можливістю продовження його дії на той же термін у випадку коли Сторони за місяць до припинення дії Договору не заявлять бажання про його розірвання».

- Додаток № 3 до Договору № 542 від « 01» вересня 2019 року.

«Допустимі концентрації показників забруднюючих речовин у стічних водах

Споживача при скиді у систему централізованого водовідведення

м. Світловодськ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод»

(код 40236151), 27000. м. Світловодськ. вул. Макаренко, 2

(назва підприємства, організації, адреса)

№ з/пНазва забруднюючої речовиниДопустима концентрація у стічних водах, мг/дм3
1 Завислі речовини 100,0
2 Мінералізація 772,0
3 Сульфати 53,0
4 Хлорид-іони 241,0
5 БСК5 100,0
6 ХСК 250,0
7 Азот амонійний 10,0
8 Нітрити 2,10
9 Нітрати 45,0
10 Фосфати 4,38
11 Нафтопродукти 2,0
12 Залізо 0,6
13 СПАР 1,10
14 Хром, 6+ 0,24
15 Нікель 0,000
16 Цинк 1,429
17 Мідь 0,022
18 Жири 5,0
У випадку перевищення вмісту забруднюючих речовин над встановленою допустимою концентрацією (ДК), Вашому підприємству буде нараховуватись плата за скид стоків з понаднормативним вмістом забруднень у відповідності з «Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення ОКВП «Дніпро-Кіровоград», затверджених рішенням Кіровоградської обласної ради від 18 грудня 2018 року № 600.

При відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (більш ніж 30 хвилин після його прибуття) або створені перешкод у відборі проб з боку представників підприємства, вважати відбір проб таким, що не відбувся з вини підприємства. В такому випадку ОКВП «Дніпро-Кіровоград» виставляє підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк = 2 або Кк = 5 за розрахунковий період, у якому було вчинене дане порушення (п. 9.9, 9.10 «Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення ОКВП «Дніпро-Кіровоград»).»

Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Задовольняючи позов у повному обсязі, місцевий господарський суд виходив з того, що укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є обов`язковим для сторін в силу закону.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та просить: скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.12.2019 по справі № 912/2522/19 частково і ухвалити нове рішення наступного змісту:

Визнати укладеним договір № 542 від 01.09.2019 між Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» (код 03346822) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» (код 40236151) без пункту 8.5. та викладеними пунктами 5.4., 7.20, 7.21., 9.2., 11.3, 11.6, 12.1 та додатку № 3 у наступній редакції:

Включити у договір пункт 5.4. в наступній редакції:

« 5.4. У разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості Виконавець проводить перерахунок розміру плати відповідно до визначеного законодавством порядку та сплачує Споживачеві неустойку (штраф) у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу послуги, що ненадана, надана не в повному обсязі або неналежної якості. Для визначення обсягу ненаданих послуг або послуг наданих не в повному обсязі Сторонами приймається негативна різниця між обсягом фактично наданих послуг (згідно даних вузлів комерційного обліку) та обсягами, що обумовлені Договором в погодженому Сторонами Ліміті відпуску води та прийняття стоків. Для визначення обсягу наданих послуг неналежної якості Сторонами приймається обсяг послуг неналежної якості зафіксований даними вузлів комерційного обліку»;

Викласти пункт 7.20 Договору в наступній редакції:

« 7.20. Повірка засобів вимірювальної техніки вузлів комерційного обліку здійснюється в термін вказаний в паспорті засобу обліку води. Споживач та Виконавець мають право знімати вузли комерційного обліку для повірки і до закінчення терміну вказаного в паспорті, якщо для цього виникла необхідність чи стались збої в його роботі.

Обслуговування (повірка) та зміна вузлів комерційного обліку води Споживача здійснюється Виконавцем відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»;

Викласти пункт 7.21 Договору в наступній редакції:

« 7.21 Скид стічних вод у каналізаційні мережі здійснювати відповідно до встановлених гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (додаток № 3 до цього договору), які встановлено відповідно до п. 1.7 місцевих правил приймання стічних вод».

Викласти пункт 9.2 Договору в наступній редакції:

« 9.2 Виконавець обмежує (припиняє) надання послуг у разі:

- проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами через 10 днів після повідомлення споживачеві через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, із зазначенням причин та строків обмеження (припинення) надання послуг;

- ліквідації наслідків аварії, повідомивши споживачеві через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача про таку перевірку не пізніше ніж через три години з початку такої перевірки. У повідомленні зазначається причина та строк перевірки в наданні відповідних послуг2;

В пункті 11.3 Договору слова: «актів про приймання води», замінити словами: «Актів про надання послуг»;

Виключити з тексту Договору в пункті 11.6 слова: «Додаток 3 «Гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах» та скасувати цей додаток;

Викласти пункт 12.1 Договору в наступній редакції:

« 12.1 Договір вважається укладеним днем набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору укладається терміном на один рік з можливістю продовження його дії на той же термін у випадку коли Сторони за місяць до припинення дії Договору не заявляють бажання про його розірвання»;

Внести зміни в мотивувальну частину рішення щодо видалення з тексту рішення твердження суду, що питання доцільності та правильності встановлення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах досліджувалося судом.

Доводи апеляційної скарги відповідача мотивовані прийняттям незаконного і необґрунтованого рішення по справі з підстав неповного встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи.

Зокрема, відповідач вважає, що запропонована до підписання редакція п. 5.4. Договору в повній мірі відповідає вимогам ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, а саме: «у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)».

Визначений відповідачем розмір неустойки (штрафу) як: «у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу послуги» відповідає розміру, наведеному позивачем в п. 8.4. Договору.

У наслідок відмови у задоволенні вимоги, щодо включення до договору п. 5.4. в редакції Протоколу розбіжностей від 16.08.2019, судом першої інстанції порушено вимоги наведених норм законодавчих актів та, фактично, позбавлено відповідача дієвого важелю впливу на примус позивача до виконання прийнятих зобов`язань надавати безперервно та відповідної якості послуги в об`ємах визначених лімітом відпуску води та приймання стоків.

На підставі вище викладеного ТОВ «СМСЗ» вважає оскаржуване рішення суду, в частині визнання укладеним договору № 542 від 01.09.2019 без пункту 5.4., таким, що прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідач не погоджується зі змістом викладеного місцевим господарським судом п. 7.21. Договору в редакції запропонованій позивачем, оскільки вважає, що судом не наведено ґрунтовних мотивів, з яких він відхилив позицію відповідача, стосовно редакції п. 7.21. договору. Зазначений пункт договору регулює порядок скиду забруднюючих речовин стічних вод до каналізаціної мережі з урахуванням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

Стосовно задоволеної місцевим господарським судом редакції запропонованого позивачем п. 9.2. Договору 542 від 01.09.2019 ТОВ «СМСЗ» вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

На думку ТОВ «СМСЗ» запропонований ним у відзиві на позов варіант викладу п. 9.2. Договору є таким, що повністю відповідає вимогам «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690.

Зазначеним пунктом регламентується порядок та спосіб сповіщення про обмеження (припинення) надання послуг у наслідок проведенням ремонтних робіт.

На думку ТОВ «СМСЗ» при відмові викласти п. 9.2. Договору в редакції типового договору, судом порушено вимоги ч. 4 ст. 179 ГК України та, фактично, позбавлено відповідача права на отримання вчасної та достовірної інформації про припинення надання послуг.

Також, апелянт не погоджується із затвердженою судом редакцією п. 11.3. Договору, оскільки вважає, що в Договорі відсутнє таке поняття (документ) як: «акт про приймання води». Відповідно до змісту пунктів 7.1., 7.3. та 7.22. Договору, в якості документа, яким оформлюється факт надання послуг, згідно з умовами Договору, передбачено підписання сторонами «Актів про надання послуг».

Зважаючи на позицію позивача, що наведена в позовній заяві, ТОВ «СМСЗ» пропонував в п. 11.3. Договору слова: «актів про приймання води», замінити словами: «Актів про надання послуг».

Жодних мотивів, з яких відхиллено позицію відповідача стосовно редакції п. 11.3. Договору, судом не наведено.

На підставі викладеного вище, ТОВ «СМСЗ» вважає рішення місцевого господарського суду в частині визнання укладеним договору № 542 від 01.09.2019 в редакції п. 11.3. запропонованого позивачем, таким, що винесено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Щодо редакції п. 11.6. та Додатку № 3 до Договору, відповідач пропонує не укладати Додаток № 3 до Договору, оскільки вважає, що зміст п. 11.6. Договору (щодо переліку додатків до договору) та Додатку № 3 до Договору («Гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах») є похідним від остаточного змісту п. 7.21. Договору.

У разі встановлення таких вимог, як і зазначено в п. 7.21. Договору в редакції відповідача, що наведена в протоколі розбіжностей від 16.08.2019, то це буде інший додаток до договору, аніж це зазначено в п. 11.6. Договору але на теперішній час його нема. Оскільки такого додатку нема, то ТОВ «СМСЗ» в протоколі розбіжностей пропонував виключити його з тексту Договору але суд запропонованих в протоколі розбіжностей пропозицій відповідача не врахував.

Окрім зазначеного, ТОВ «СМСЗ» наголошує на тому, що відповідно до ст. 20 ГПК України, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій не входить до юрисдикції Господарського суду, а тому питання правильності розрахунків ДК та визнання правильності встановлення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що визначені у «Правилах приймання стічних вод до централізованих систем водовідведення ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що затверджені Рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 № 600, та додатку № 1-С до цих Правил, не відноситься до обставин, які є предметом доказування в цій справі.

У зв`язку з наведеним, ТОВ «СМСЗ» просить Центральний апеляційний господарський суд внести зміни в мотивувальну частину рішення, щодо видалення з тексту рішення висновку суду, що питання доцільності та правильності встановлення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах досліджувалося судом.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи інших учасників справи.

Позивач по справі з доводами апеляційної скарги не погоджується.

У відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що судом першої інстанції правильно проведено аналіз норм чинного законодавства, які стосуються спірних пунктів договору, натомість вимоги відповідача викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими виходячи з наступного.

Запропонована відповідачем в протоколі розбіжностей редакція п. 5.4. Договору відсутня в редакції Договору, яка надіслана відповідачу для підписання.

Такий спосіб (порядок) визначення відповідальності та розмір відповідальності, як неустойка (штраф) у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу послуги щодо обсягу ненаданих послуг, наданих не в повному обсязі або неналежної якості, про який зазначено відповідачем, не визначений жодним законодавчим актом.

Позивач акцентує увагу колегії суддів на тому, що діюче законодавство не пов`язує питання якості та повноти надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення з об`ємами споживання послуг споживача, відповідно застосування неустойки до об`ємів водоспоживання суперечить вимогам законодавства.

Оскарження відповідачем п. 7.20. Договору, позивач вважає безпідставним, оскільки, згідно відзиву відповідач погоджується з редакцією, що запропонована позивачем, що враховано господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення.

Щодо редакції п. 7.21. Договору, позивач посилаючись на норми законодавства, а саме: вимоги пунктів 2 та 5 розділу І, підпункту 1 пункту 2 розділу II «Правил приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12. 2017 № 316, а також п. 1.3. роділу І, розділу 4 «Правил приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення ОКВП «Дніпро-Кіровоград», затверджених рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 № 600, вважає, що встановлені в місцевих правилах допустимі концентрації показників забруднюючих речовин у стічних водах Споживачів, які скидаються до систем централізованого водовідведення діють для всіх споживачів без виключення. При цьому, затверджені показники ДК мають бути доведені окремо кожному споживачу.

Згідно з редакцією п. 7.21. Договору викладеної позивачем, встановлені рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 № 600 допустимі концентрації показників забруднюючих речовин у стічних водах споживачів, які скидаються до систем централізованого водовідведення у м. Світловодську доводяться до відповідача в додатку № 3 до цього Договору.

Позивач вважає, що рішення Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 № 600, яким затверджено місцеві правила приймання стічних вод, як рішення органу місцевого самоврядування є обов`язковим до виконання на території Кіровоградської області згідно ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а позивач не вправі встановлювати чи визначати допустимі концентрації, вимоги до якості чи режимів скиду стічних вод в іншому порядку і розмірах ніж визначено прийнятим органом місцевого самоврядування рішенні.

Крім того, на думку позивача, редакція п. 7.21. Договору, викладеного відповідачем в протоколі розбіжностей, суперечить іншим умовам договору, які змінюються відповідачем.

Розбіжності у визначенні умов п. 9.2. Договору виникли між сторонами з приводу порядку оформлення повідомлення про припинення наданих послуг та порядку його вручення.

Запропоновані відповідачем зміни до п. 9.2. Договору позивач вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки запропонована відповідачем редакція цього пункту договору звужує способи повідомлення про припинення надання послуг у зв`язку з проведенням ремонтних робіт визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі застосування перерви в наданні комунальних послуг на ліквідацію наслідків аварії виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву.

Законодавство не містить вимог, що таке повідомлення має вручатися, при цьому вручатися окремо визначеним особам.

У зв`язку з зазначеним, позивач вважає, що доповнення п. 9.2. Договору реченням про вручення повідомлення про припинення надання послуги у зв`язку з проведенням ремонтних робіт конкретно визначеним особам, суперечить вимогам законодавства і не може бути включене в договір.

Також, на думку позивача, зміни до п. 11.3. Договору викладені в протоколі розбіжностей не можуть бути прийняті в редакції протоколу розбіжностей, оскільки в такому випадку будуть суперечити іншим положенням договору, зокрема п. 11.4. та 11.5., відносно яких у сторін відсутній спір.

Положеннями пунктів 11.3., 11.4. та 11.5. Договору розмежовано та врегульовано підписанням актів, які будуть чи можуть складатися сторонами при його виконанні. Пунктом 11.3. врегульовано порядок складання і підписання актів про приймання води і визначено коло осіб які його підписують. Пунктом 11.4. визначено відповідальну особу, яка здійснює підписання акті відбору проб стічних вод і ця особа відрізняється від осіб визначених в попередньому пункті договору. А в пункті 11.5. врегульовано порядок складання та повноваження на підписання акту порушень умов договору будь-якою із сторін.

Таким чином, п. 11.3. Договору запропонованої в редакції позивача врегульовано порядок підписання саме актів про приймання води із визначенням осіб які його підписують. Заміна в цьому пункті договору словосполучення «актів про приймання води» на документи, що передбачені цим Договором» призводить до суперечностей відносно правильності застосування та виконання положень пунктів 11.4. та 11.5. Договору.

Також, позивач вважає, що місцевим господарським судом не допущено порушень в правильності формулювань при розгляді п. 11.6. Договору, оскільки в судовому рішенні господарський суд зазначає, що питання доцільності та правильності встановлення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах досліджувалося судом при врегулюванні п. 7.21. В чому полягає неправильність такого формулювання господарського суду відповідач не вказує.

Оскарження відповідачем п. 12.1. Договору, позивач вважає безпідставним, оскільки, згідно відзиву відповідач погоджується з редакцією, що запропонована позивачем, що враховано господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного вище, позивач просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» - без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.12.2019 у справі № 912/2522/19 без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Пунктом 2.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, визначено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином укладання договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є обов`язковим для сторін в силу закону.

На виконання вказаних норм закону позивач супровідним листом від 19.07.2019 № 1650/21/07-21 направив на адресу відповідача проект договору від 01.09.2019 № 542 (а. с 18-34 т. 1).

Відповідач листом від 19.08.2019 № 306 направив на адресу позивача підписаний договір № 542 з протоколом розбіжностей щодо окремих пунктів договору (а. с. 35-38 т. 1).

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Листом від 27.08.2019 № 2011/21/27-21 позивач направив на адресу відповідача протокол узгодження розбіжностей від 27.08.2019, зазначивши, що п. 3.2, п. 4.1, п. 5.2, п. 7.12., п. 8.2, п. 11.5 та додаток № 1 до Договору погоджено у редакції, запропонованій відповідачем (а. с. 39-42 т. 1).

Решта пунктів, а саме п. 5.4., п. 7.20., п. 7.21., п. 8.5., п. 9.2., п. 11.3., п. 11.6., п. 12.1. та додаток № 3 залишились неврегульованими.

Згідно ч. 1 ст. 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні Договору і є предметом спору у даній справі.

5. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає рішення місцевого господарського суду в силі.

Протоколом розбіжностей відповідач доповнює Договір від 01.09.2019 № 542 новим пунктом 5.4: «У разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості Виконавець проводить перерахунок розміру плати відповідно до визначеного законодавством порядку та сплачує Споживачеві неустойку (штраф) у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу послуги, що ненадана, надана не в повному обсязі або неналежної якості. Для визначення обсягу ненаданих послуг або послуг наданих не в повному обсязі Сторонами приймається негативна різниця між обсягом фактично наданих послуг (згідно даних вузлів комерційного обліку) та обсягами, що обумовлені договором в погодженому Сторонами Ліміті відпуску води і прийняття стоків. Для визначення обсягу наданих послуг неналежної якості Сторонами приймається обсяг послуг неналежної якості зафіксований даними вузлами комерційного обліку».

Позивач вважає, що п. 5.4. не підлягає включенню до Договору № 542 від 01.09.2019 з огляду на те, що такий спосіб (порядок) визначення розміру відповідальності не передбачений законом.

Відповідачем після переходу до розгляду справи по суті запропоновано викласти п. 5.4. в редакції: « 5.4 У разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості Виконавець проводить перерахунок розміру плати відповідно до визначеного законодавством порядку та сплачує Споживачеві неустойку (штраф) у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу послуги, що ненадана, надана не в повному обсязі або неналежної якості. Для визначення обсягу ненаданих послуг або послуг наданих не в повному обсязі Сторонами приймається негативна різниця між обсягом фактично наданих послуг (згідно даних вузлів комерційного обліку) та обсягами, що обумовлені Договором в погодженому Сторонами Ліміті відпуску води та прийняття стоків. Для визначення обсягу наданих послуг неналежної якості Сторонами приймається обсяг послуг неналежної якості зафіксований даними вузлів комерційного обліку».

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, законодавством України передбачено можливість накладення штрафних санкцій на виконавця за ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості комунальних послуг.

В той же час, запропонований відповідачем в Протоколі розбіжностей механізм розрахунку неустойки не відповідає умовам договору, які сторонами не оспорюються. Відповідно до п. 7.14. Договору ліміти використання води та відведення стічних вод встановлюються на підставі нормативного розрахунку водоспоживання та водовідведення по підприємству і такий ліміт визначається як рівень заявленого споживачем об`єму споживання відповідно до п. 2.2. Договору. Обов`язку споживача проводити споживання води як і проводити оплату за заявлені обсяги послуг визначені в ліміті, незалежно від того який об`єм споживання зафіксовано засобами обліку, умови договору не містять. Споживач за договором самостійно визначає потребу в об`ємах послуг, самостійно регулює своє водоспоживання в межах заявлених обсягів по договору і саме у разі перевищення заявленого ліміту до нього застосовуються санкції визначені законодавством, зокрема Правилами приймання стічних вод в комунальні системи централізованого водовідведення № 316.

Таким чином, у разі застосування запропонованого відповідачем механізму розрахунку неустойки, до Виконавця можуть бути застосовані штрафні санкції навіть у випадку невикористання Споживачем ліміту води не з вини Виконавця.

Враховуючи вищевикладене, запропонований відповідачем механізм притягнення Виконавця комунальних послуг до відповідальності за ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості, на думку колегії суддів, не може бути затверджений судом, а тому, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про визнання укладеним договору № 542 від 01.09.2019 без пункту 5.4.

Протоколом розбіжностей відповідач змінив редакцію п. 7.21. Договору та викладає її наступним чином:

« 7.21. Скид стічних вод у каналізаційні мережі здійснювати відповідно до встановлених гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (додаток № 3 до цього Договору), які встановлені відповідно до п. 1.7 місцевих правил приймання стічних вод».

В редакції договору, запропонованій позивачем, вказаний пункт викладено в наступній редакції:

« 7.21. Режим та нормативи скиду забруднюючих речовин стічних вод Споживача в систему централізованого водовідведення Виконавця, повинні відповідати вимогам допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах визначених місцевими правилами приймання стічних вод та які Виконавець встановлює Споживачу в додатку № 3 до цього Договору.

В разі зміни режиму та нормативів скиду забруднюючих речовин у систему централізованого водовідведення Виконавець письмово повідомляє Споживача про вказані зміни шляхом направлення додатку № 3 до цього Договору в новій редакції».

Згідно пункту 4 розділу І Правил приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, на підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 13-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, а місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту.

Пунктом 5 розділу І «Правил приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 року № 316 передбачено, що виробники встановлюють кожному конкретному споживачу вимоги до скиду стічних вод до системи централізованого водовідведення на підставі вимог цих Правил, а також місцевих правил приймання.

Положення п. 5 розділу І Правил приймання конкретизовані у Місцевих правилах приймання стічних вод у систему централізованого водовідведення ОКВП «Дніпро-Кіровоград», затверджених рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 № 600 (а. с. 43-67 т. 1).

Відповідно до п. 1.7. Місцевих правил виробник встановлює кожному конкретному Споживачу режими і нормативи скиду забруднюючих речовин у систему централізованого водовідведення Виробника, виходячи з технічних можливостей каналізаційних мереж та КОС, на підставі затверджених лімітів скидів забруднюючих речовин, що визначені Виробнику у дозволі на спецводокористування, якісного складу води із міськводопроводу, та з урахуванням вимог цих Правил, Загальнодержавних правил, Правил користування і Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами.

При цьому, як положеннями підпункту 1 пункту 2 розділу II Правил приймання так і п. 2.2. Місцевих правилах приймання стічних вод покладено на споживачів обов`язок дотримуватись вимог скиду стічних вод та установлених кількісних та якісних показників стічних вод вимог місцевих правил приймання відповідно до вимог в т.ч. місцевих правил.

Одночасно п. 3.1. та 4.2. Місцевих правилах приймання стічних вод визначено, що допустимі концентрації показників забруднюючих речовин у стічних водах Споживачів, які скидаються до систем централізованого водовідведення наведено в додатках № 1- К, 1-З, 1-О, 1-С та 1-См до цих Правил.

Додатком 1-С до вказаних правил затверджено допустимі концентрації показників забруднюючих речовин у стічних водах Споживачів при скиді у систему централізованого водовідведення м. Світловодськ.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що викладена позивачем редакція п. 7.21. повністю відповідає вимогам чинного законодавства, заперечення відповідача щодо спірного пункту зводяться до твердження про сумнівність правильності розрахунків ДК, однак доказів хибності розрахунків позивача, або власного розрахунку до суду не надано.

Протоколом розбіжностей відповідач змінює редакцію п. 9.2. Договору від 01.09.2019 № 542.

Запропоновану редакцію вказаного пункту відповідач доповнює реченням наступного змісту: «Таке повідомлення оформлюється у письмовому вигляді та вручається особам Споживача, що визначені у п. 11.3 Договору».

В редакції договору, запропонованій позивачем, вказаний пункт викладено наступним чином:

« 9.2. При необхідності припинення надання Послуг у зв`язку з проведення планового ремонту водопроводу та/або каналізаційних мереж Виконавець зобов`язаний повідомити Споживача за добу, якщо ремонт триває до 12 годин; за дві доби, якщо ремонт триває понад 12 годин».

У відзиві відповідач пропонує викласти п. 9.2. у редакції:

« 9.2. Виконавець обмежує (припиняє) надання послуг у разі:

проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами через 10 днів після повідомлення споживачеві через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до кожного споживача, із зазначенням причин та строків обмеження (припинення) надання послуг;

ліквідації наслідків аварії, повідомивши споживачеві через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву не пізніше ніж через три години з початку такої перерви. У повідомлені зазначається причина та строк перерви в наданні відповідних послуг».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який погодився з доводами позивача про те, що законодавство не містить вимог, що таке повідомлення має вручатися, при цьому, вручатися окремо визначеним особам. Зазначення в Договорі лише обмеженого кола осіб, визначеного п. 11.3. Договору, звужує право Виконавця оперативно повідомити Споживача про необхідність припинення надання Послуг.

Проаналізувавши п. 9.2. у редакції позивача та редакції відповідача, викладеній у відзиві, місцевий господарський суд прийшов до правильного, на думку колегії суддів висновку, що вказані редакції відрізняються за суттю правовідносин, які ними регулюються. Зокрема, п. 9.2. у редакції позивача передбачає строк повідомлення Споживача про припинення надання Послуг у зв`язку з проведенням планового ремонту. Редакція п. 9.2. відповідача регулює можливість Виконавця обмежувати (припиняти) надання послуг у разі поточного і капітального ремонтів, ліквідації наслідків аварій.

Запропоновані відповідачем зміни до п. 9.2. Договору колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки запропонована відповідачем редакція цього пункту договору звужує способи повідомлення про припинення надання послуг у зв`язку з проведенням ремонтних робіт визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі застосування перерви в наданні комунальних послуг на ліквідацію наслідків аварії виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву.

Законодавство не містить вимог, що таке повідомлення має вручатися, при цьому вручатися окремо визначеним особам.

У зв`язку з зазначеним, апеляційний господарський суд вважає, що доповнення п. 9.2. Договору реченням про вручення повідомлення про припинення надання послуги у зв`язку з проведенням ремонтних робіт конкретно визначеним особам, суперечить вимогам законодавства і не може бути включене в договір.

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, що відповідач, відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України наділений правом ініціювати внесення змін до договору щодо деталізації випадків обмеження (припинення) Виконавцем надання послуг.

Протоколом розбіжностей відповідач змінює редакцію п. 11.3 Договору, а саме пропонує слова «актів про приймання води» замінити на «документів, що передбачені цим Договором2.

В редакції договору запропонованій позивачем вказаний пункт викладено в наступній редакції: « 11.3. Оформлення та підписання актів про приймання води здійснюється:

- з боку Виконавця - першим керівником чи особою, яку уповноважено довіреністю підприємства та скріплюється печаткою;

- з боку Споживача - першим керівником, головним інженером чи особою, яку уповноважено довіреністю та скріплюється печаткою.

Про відмову в підписанні акта про приймання води вказується в цьому акті із зазначенням обґрунтованих причин такої відмови».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що запропоновані відповідачем зміни до п. 11.3 Договору не можуть бути прийняті в редакції протоколу розбіжностей оскільки в такому випадку суперечитимуть іншим положенням договору, зокрема п. 7.3, 11.4 та 11.5, щодо яких у сторін відсутній спір.

Положеннями пунктів 11.3, 11.4 та 11.5 Договору розмежовано та врегульовано підписання актів, які будуть чи можуть складатися сторонами при його виконанні. Пунктом 11.3 врегульовано порядок складання і підписання актів про приймання води і визначено коло осіб які його підписують. Пунктом 11.4 визначено відповідальну особу, яка здійснює підписання акті відбору проб стічних вод і ця особа відрізняється від осіб, визначених в попередньому пункті договору. У п. 11.5 врегульовано порядок складання та повноваження на підписання акту порушень умов договору будь-якою із сторін.

Таким чином, п. 11.3 Договору в редакції позивача регулює порядок підписання саме актів про приймання води із визначенням осіб які його підписують. Заміна в цьому пункті договору словосполучення «актів про приймання води» на «документи, що передбачені цим Договором» призводить до суперечностей відносно правильності застосування та виконання положень п. 11.4. та 11.5. Договору.

Також, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції не допущено порушень в правильності формулювань при розгляді п. 11.6. Договору, оскільки в судовому рішенні господарський суд зазначає, що питання доцільності та правильності встановлення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах досліджувалося судом при врегулюванні п. 7.21. В чому полягає неправильність такого формулювання господарського суду відповідач не вказує.

Оскарження відповідачем пунктів 7.20. та 12.1. Договору, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, згідно відзиву відповідач погоджується з редакцією, що запропонована позивачем, що враховано господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Щодо п. 8.4. колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено доводів оскарження в цій частині, а тому колегією суддів цей пункт не досліджує (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Щодо п. 8.5. Договору, то він взагалі відсутній в Договорі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає правильним рішення місцевого господарського суду, яким задоволено позов ОКВП «Дніпро-Кіровоград» у повному обсязі та визнано укладеним Договір № 542 від 01.09.2019 між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (код 03346822) та ТОВ «Світловодський маслосирзавод» (код 40236151) без пунктів 5.4 та 8.5 та викладеними пунктами 7.20, 7.21, 9.2, 11.3, 11.6, 12.1 та додатку № 3 у редакції позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, покладених в основу судового рішення у даній справі, а тому колегією суддів відхиляються.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відтак, відсутні передбачені ст. 277 ГПК України підстави для скасування або зміни оскаржуваного відповідачем у даній справі рішення.

7. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський маслосирзавод» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.12.2019 у справі № 912/2522/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 02.03.2020.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: І.О. Вечірко

А.Є. Чередко