ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2020 р. Справа № 911/290/20

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до першого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр"

та другого відповідача Державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Ярослава Івановича

про визнання недійсною реєстрації змін до установчих документів юридичної особи

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 до канцелярії господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр" та Державного реєстратора Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області Сімоника Ярослава Івановича про скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, зміну статутного або складеного капіталу, зміну складу або інформації про засновників, щодо частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр", за № 7003028 від 15.10.2019.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач, як учасник першого відповідача, має намір викупити частку у статутному капіталі ТОВ "Плисецький гранітний кар`єр". Оскільки позивач вважає, що порушено його право, передбачене ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" на переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства. Для продовження переговорів з товариством про викуп частки позивачу необхідно скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр".

На підставі Витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 04.02.2020 вказану позовну заяву передано до розгляду судді Горбасенку П.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/290/20, розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні призначено на 06.03.2020.

Крім того, 20.02.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області представником заявника подано заяву про забезпечення позову від 19.02.2020 (вх. № 27/20 від 19.02.2020), згідно якої останній просить суд заборонити державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів проводити внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр» (, 08622, Київська обл., Васильківський район, с. Плесецьке, Гранкар`єр).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження частки третім особам шляхом укладання договору про відступлення права вимоги, договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони державним реєстраторам вносити зміни до установчих документів юридичної особи, зміну статутного або складеного капіталу, та зміну складу або інформації про засновників, щодо частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар`єр».

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер і діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

Оскільки суду не надано доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі, у той час як посилання заявника на потенційну можливість відчуження частки третім особам шляхом укладання договору про відступлення права вимоги, договору купівлі-продажу без належного документального підтвердження не є достатньо обґрунтованими, а тому суд, у відповідності до ст. 140 ГПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покладаються судом на заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 21.02.2020

Суддя П.В.Горбасенко