ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 Справа № 917/2114/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод бетонних виробів"

про стягнення 4022154,36грн.

За участю представника позивача: Грищенко А. А.,

від відповідача не з`явився

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод бетонних виробів" про стягнення 4022154,36 грн., у тому числі 2904889,26 грн. пені, 1117265,10 грн. штрафу згідно договору поставки (закупівля товару за власні кошти) № 17 від 11.06.2018р.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не виконав зобов"язання з поставки товару на загальну суму 15960930,00 грн., тому згідно з п. 7.10 договору повинен сплатити пеню та штраф.

Відповідач відзив на позов не надав.

Інші заяви по суті справи від сторін до суду не надходили.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019р., справа передана на розгляд судді Безрук Т. М.

За даним позовом ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.12.2019р. відкрито провадження у справі № 917/2114/19, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 15.01.2020р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою від 28.01.2020р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 17.12.2019р., від 17.01.2020р., від 30.01.2020р. (а.с. 93, 107, 133).

Клопотання про відкладення розгляду справи чи заяви про причини неявки в судове засідання відповідач не надав. Неявка відповідача не перешкоджає проведенню даного судового засідання.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 20.02.2020р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод бетонних виробів" (відповідачем) укладено договір поставки (закупівля товару за власні кошти) № 17 від 11.06.2018р. з невід`ємними додатками до нього (далі Договір); ( а.с.17-26).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник (відповідач) зобов`язався поставити покупцеві (позивачу) товар, зазначений в специфікації/-ях, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною), а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п.1.2 Договору найменування/ асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна Договору вказується у специфікаціях, які є додатком № 1 до договору та її невід"ємною частиною.

Згідно п.5.1 Договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/-ях до цього Договору.

Згідно п.5.2 Договору обсяг поставки товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в Розділі XIV даного Договору.

Згідно п.5.3 Договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведене в Додатку № - до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (для нерезидентів) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Згідно п.5.9 Договору передача та отримання товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладних накладної/накладних.

Згідно п.7.10 Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному Договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

В Додатку № 3 до Договору сторони узгодили технічні характеристики товару (а.с.25).

В Специфікації № 1 від 11.06.2018р. (додаток № 1 до Договору) сторони погодили найменування товару: плита дорожня ПД2-9,5С у кількості 3590 шт., ціну та загальну вартість товару - 18664410,00 грн. (з ПДВ).

Згідно п. 2 Специфікації умови поставки товару: DDP - станція (склад) призначення. Транспортні витрати по доставці залізничним транспортом товару в місце призначення включені в ціну товару (предмету закупівлі). Місце призначення: Філія ГПУ «Шебелинкагазвидобування», УКПГ 1 Хрестищенська ОВС, Єфремівського ЦВНГК (Полтавська область, Карловський район, с.Халтурне, вул. Перша Хрестищінська, 1).

Згідно п. 3 Специфікації строк поставки товару - протягом 200 днів з дати підписання договору, але не пізніше 28.12.2018р.

В п. 4 Специфікації вказані умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки.

Позивач у позові посилається на те, що 26.06.2018р. відповідно до п.5.2 Договору на вказану у договорі електронну адресу відповідача позивач направив рознарядку № 1 від 26.06.2018 року на весь обсяг товару визначений у специфікації № 1 до договору - 3590 штук плит дорожніх. В підтвердження цього позивач надав роздруківки електронної пошти (а.с.27-29).

Вказана обставина відповідачем не спростована. Факт отримання рознарядки відповідачем підтверджується також проведенням ним часткової поставки товару позивачу.

Позивач у позові посилається на те, що відповідачем було поставлено лише 520 одиниць товару на загальну суму 2703480,00 грн. В підтвердження цього позивачем надано акти приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей: № 1 від 01.08.2018р. про передачу 16 шт. плит загальною вартістю 83184,00 грн. (з ПДВ), № 2 від 01.08.2018р. про передачу 16 шт. плит загальною вартістю 83184,00 грн. (з ПДВ), № 3 від 01.08.2018р. про передачу 16 шт. плит загальною вартістю 83184,00 грн. (з ПДВ), № 4 від 01.08.2018р. про передачу 16 шт. плит загальною вартістю 83184,00 грн. (з ПДВ), № 5 від 06.08.2018р. про передачу 11 шт. плит загальною вартістю 57189,00 грн. (з ПДВ), № 6 від 07.08.2018р. про передачу 22 шт. плит загальною вартістю 114378,00 грн. (з ПДВ), № 7 від 07.08.2018р. про передачу 11 шт. плит загальною вартістю 57189,00 грн. (з ПДВ), № 8 від 07.08.2018р. про передачу 16 шт.плит загальною вартістю 83184,00 грн. (з ПДВ), № 9 від 07.08.2018р. про передачу 20 шт. плит загальною вартістю 103980,00 грн. (з ПДВ), № 10 від 08.08.2018р. про передачу 11 шт. плит загальною вартістю 57189,00 грн. (з ПДВ), № 11 від 09.08.2018р. про передачу 53 шт. плит загальною вартістю 275547,00 грн. (з ПДВ), № 12 від 10.08.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ), № 13 від 13.08.2018р. про передачу 24 шт. плит загальною вартістю 124776,00 грн. (з ПДВ), № 14 від 14.08.2018р. про передачу 20 шт. плит загальною вартістю 103980,00 грн. (з ПДВ), № 15 від 15.08.2018р. про передачу 32 шт. плит загальною вартістю 166368,00 грн. (з ПДВ), № 16 від 16.08.2018р. про передачу 28 шт. плит загальною вартістю 145572,00 грн. (з ПДВ), № 17 від 17.08.2018р. про передачу 28 шт. плит загальною вартістю 145572,00 грн. (з ПДВ), № 18 від 20.08.2018р. про передачу 24 шт. плит загальною вартістю 124776,00 грн. (з ПДВ), № 19 від 21.08.2018р. про передачу 28 шт. плит загальною вартістю 145572,00 грн. (з ПДВ), № 20 від 22.08.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ), № 21 від 23.08.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ), № 22 від 27.08.2018р. про передачу 24 шт. плит загальною вартістю 124776,00 грн. (з ПДВ), № 23 від 28.08.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ), № 24 від 29.08.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ), № 25 від 30.08.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ), № 26 від 31.08.2018р. про передачу 20 шт. плит загальною вартістю 103980,00 грн. (з ПДВ), № 27 від 26.09.2018р. про передачу 12 шт. плит загальною вартістю 62388,00 грн. (з ПДВ); (а.с.41-54).

В підтвердження факту оплати вказаного товару на загальну суму 2703480,00 грн. позивач надав платіжні доручення № 52876 від 11.09.2018р. на суму 332736,00 грн., № 52877 від 11.09.2018р. на суму 358731,00 грн., № 52878 від 11.09.2018р. на суму 57189,00 грн., № 52879 від 11.09.2018р. на суму 57189,00 грн., № 52880 від 11.09.2018р. на суму 166368,00 грн., № 52881 від 11.09.2018р. на суму 103980,00 грн., № 52882 від 11.09.2018р. на суму 124776,00 грн., № 52883 від 11.09.2018. на суму 62388,00 грн., № 52884 від 11.09.2018р. на суму 275547,00 грн., № 56688 від 21.09.2018р. на суму 124776,00 грн., № 56689 від 21.09.2018р. на суму 62388,00 грн., № 56690 від 21.09.2018р. на суму 145572,00 грн., № 56691 від 21.09.2018р. на суму 62388,00 грн., № 59621 від 01.10.2018р. на суму 145572,00 грн., № 59622 від 01.10.2018р. на суму 145572,00 грн., № 59623 від 01.10.2018р. на суму 62388,00 грн., № 59624 від 01.10.2018р. на суму 62388,00 грн., № 59625 від 01.10.2018р. на суму 62388,00 грн., № 59626 від 01.10.2018р. на суму 124776,00 грн., № 65902 від 18.10.2018р. на суму 103980,00 грн. та виписку з банківського рахунку позивача від 31.10.2018р. про сплату 62388,00 грн. (а.с.30-40).

Тобто, відповідачем на виконання Договору було поставлено лише 520 одиниць товару (з 3590 одиниць передбачених умовами Договору). Обсяг недопоставлено товару склав 3070 одиниць.

Враховуючи, що загальна сума поставки за Договором складає 18 664 410,00 грн., вартість недопоставленого товару склала 15 960 930,00 грн. (18 664 410.00 грн. - 2 703 480,00= 15 960 930,00 грн.)

Позивач направив на адресу відповідача Рознарядку від 21.12.2018 року на обсяг залишку непоставленого товару - 3070 одиниць (а.с. 55-57).

Доказів поставки залишку товару в межах строку дії Договору відповідач суду не надав, про причини недопоставки товару відповідач суду не повідомив.

Позивач направив відповідачу вимогу про виконання Договору (вих. № ШГВ204-3 від 09.01.2019 року), вимогу про сплату 1835506,95 (вих. № ШГВ 1555-003.1.1-06 від 14.02.2019 року), претензію про сплату 4 022 154,36 грн. (вих. № ШГВ8949-003.1.1.-06 від 02.10.2019 року). Відповідні докази надсилання цих вимог - поштові накладні та описи вкладення у цінний лист залучені до справи (а.с.58-67).

Відповідач на вказані вимоги та претензію відповіді не надав, причин невиконання умов Договору щодо поставки товару не пояснив.

Згідно з ч.1, ч.2, ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зу мовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою ст. 266 ГК України передбачено, що загальна кількість товарів, що підлягають поставні, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, і рунами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої ст. 267 ГК України, строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Одним із видів господарських санкцій згідно із ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду викладена у Постанові Верховного суду від 09 лютого 2018 року у справі № 911/2813/17.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.7.10. Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен і день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Граничний термін виконання зобов`язань відповідачем з поставки товару за Договором, визначений п. 3 Специфікації № 1 від 11.06.2018 року - 28.12.2018 року; прострочення виконання зобов`язання за договором настає 29.12.2018 року.

За невиконання господарських зобов`язань з поставки товару згідно умов договору, з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України позивач нарахував відповідачеві 2904889,26 грн. пені за період 29.12.2018 - 28.06.2019 та 7% штрафу у розмірі 1117265,10 грн.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вжиття ним заходів для недопущення порушення зобов`язань з поставки товару за Договором.

Відповідач також не надав суду доказів звернення до позивача з пропозицією зменшити обсяг узгодженої до поставки продукції чи перенесення строків цієї поставки.

Також, відповідач не подав суду клопотання про зменшення санкцій та не надав доказів наявності обставин для такого зменшення.

Відповідно до ст. ст.74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 6, 627 ЦК України встановлена свобода договору, відповідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписавши договір по поставку товару відповідач повинен був розуміти увесь спектр та обсяг на себе зобов`язань і можливе настання наслідків у разі невиконання умов договору.

У постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473 цс16 викладено правовий висновок, що надмірним є розмір штрафних санкцій, які перевищують розмір основного зобов`язання або розмір основної заборгованості, значність суми штрафу може порівнюватися лише з розміром збитків кредитора. Так під розміром збитків (в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України) слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму.

Як було встановлено вище, сума штрафу не перевищує розміру вартості недопоставленого твоару, що виключає можливість застосування ч. 1 ст. 233 ГК України.

Таким чином позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Позивач у позові прохає покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 60332,32 грн. судового збору за платіжним дорученням № 225156 від 15.11.2019р (а.с.16). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 18.11.2019 (а.с.94).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод бетонних виробів" (вул. Ковпака, буд.37Б, м. Полтава, 36007; ідентифікаційний код 39215353) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, буд. 26/28, Шевченківський район, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 30019грн. 26 коп. пені, 1117265грн. 10 коп. штрафу, 60332грн. 32 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 26.02.2020р.

Суддя Т. М. Безрук