ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Черкаси справа № 925/1469/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко А.М., представників сторін: позивача - Пастухова О.В. за довіреністю, відповідача - Кирмана В.О. за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом фізичної особи-підприємця Цуканова В`ячеслава Олександровича до Черкаської міської ради про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Цуканов В`ячеслав Олександрович, звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якому просив суд на підставі ст. 188 Господарського кодексу України достроково розірвати договір № 863 від 14.12.2016 року щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладений сторонами, та відшкодувати понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що з 12.12.2016 року позивач не є власником об`єкта благоустрою, участь в утриманні якого є предметом спірного договору.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1469/19 за правилами загального позовного провадження.

03.01.2020 року відповідач подав відзив на позов, у якому заперечував проти позову з мотивів безпідставності позовних вимог, зокрема, пропозиція позивача про дострокове розірвання спірного договору подана без дотримання норм ч.ч. 3, 4 ст. 214 Цивільного кодексу України та умов п.п. 13 п. 2.4. договору (а.с. 24-26).

09.01.2020 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій він спростовував доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, наполягав на задоволенні позову з заявлених у ньому підстав (а.с. 30-31).

Відповідач 03.02.2020 року подав заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримав доводи, викладені у відзиві на позов (а.с. 41-42).

У судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов і запереченні на відповідь на відзив.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

14.12.2016 року між позивачем - фізичною особою-підприємцем Цукановим В`ячеславом Олександровичем, як замовником, та відповідачем - Черкаською міською радою, як виконавцем, укладено договір № 863 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою (а.с. 7-8), за умовами п. 1.1. якого замовник зобов`язується оплатити пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою по вул. Припортовій, 13 у комплексі із зупинкою громадського транспорту «Черьомушки», площею 52 кв.м. (далі - об`єкт благоустрою) на території якого розташовано торговий павільйон, площею 21 кв.м. (далі - тимчасова споруда), власником якого є замовник, а виконавець зобов`язується забезпечити належне утримання прилеглої до зазначеної споруди території.

Сторони погодили усі істотні умови договору, і зокрема, домовилися про наступне:

п. 1.2. - замовник сплачує пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою у розмірі 13,38 грн. за добу;

п. 1.4. - замовник підтверджує, що він дійсно є власником тимчасової споруди, права третіх осіб на тимчасову споруду відсутні;

п.п. 13 п. 2.4. - замовник зобов`язується в разі продажу тимчасової споруди або передачі її в оренду, повідомити про це письмово виконавця впродовж 7 календарних днів з дня вчинення даної дії та надати завірену своїм підписом та печаткою (в разі наявності) копію договору купівлі-продажу, або оренди тимчасової споруди;

п. 6.1. - цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє 5 років, до 14.12.2021 року;

п. 7.2. - дія цього договору припиняється у разі: 1) невиконання сторонами умов цього договору; 2) за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; 3) за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; 4) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру праві власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 181620531 від 19.09.2019 року вбачається, що 12.12.2016 року державний реєстратором - приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою Е.А., на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2016, проведено державну реєстрацію права власності об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 01 - торгового павільйона у комплексі із зупинкою громадського транспорту «вул. Черьомушки», що розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :01:015:0022 за адресою АДРЕСА_1 вул. Героїв Сталінграда за Трішкіною В`ячеславою Володимирівною (а.с. 9).

03.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив про припинення дії договору № 863 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою з 01.08.2018 року у зв`язку з відчуженням торгового павільйону. Лист отриманого відповідачем 04.07.2018 року за вх. 11677-01-20 (а.с. 10).

На цей лист позивача Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради надав відповідь від 23.01.2019 року № 11677-01-20, за змістом якої відповідач вважав, що для розірвання договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою відсутні правові підстави, так як до Департаменту архітектури та містобудування не надійшла заява нового замовника на переоформлення договору пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою і позивачем не було додано до свого листа про припинення договору копії договору купівлі-продажу торгівельного павільйону (а.с. 11).

19.09.2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору № 863 від 14.12.2016 року на пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою з тих же підстав з 01.10.2019 року, до заяви додав копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 181620531 від 19.09.2019 року про державну реєстрацію права власності на цей об`єкт благоустрою в АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_1 з 12.12.2016 року (а.с. 12).

Листом від 03.10.2019 року № 20563-01-15 Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради, розглянувши заяву позивача від 19.09.2019 року № 7 (вх. № 20563-01-15 від 20.09.2019), повторно відмовив йому у припиненні дії договору № 863 від 14.12.2016 року на пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою за згодою сторін (а.с. 13).

Предметом позову, що розглядається у даній справі, є вимога позивача до відповідача про дострокове розірвання укладеного ними договору № 863 від 14.12.2016 року за рішенням суду.

Спірні правовідносини сторін виникли із договору № 863 від 14.12.2016 року щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

Згідно із ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 8 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15 (пункти 5.21, 5.22).

Підписавши спірний договір № 863 від 14.12.2016 року, сторони обумовили всі його умови, у тому числі умови зміни, розірвання, припинення його дії, термін його дії і передбачили, що дія цього договору припиняється у разі: 1) невиконання сторонами умов цього договору; 2) за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; 3) за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; 4) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 7.2. договору).

Згідно з п.п. 13 п. 2.4. цього договору, замовник зобов`язується в разі продажу тимчасової споруди або передачі її в оренду, повідомити про це письмово виконавця впродовж 7 календарних днів з дня вчинення даної дії та надати завірену своїм підписом та печаткою (в разі наявності) копію договору купівлі-продажу, або оренди тимчасової споруди.

03.07.2018 року і 19.09.2019 року повторно позивач звертався до відповідача з пропозицією про дострокове припинення дії договору № 863 від 14.12.2016 року на пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою з тих підстав, що ним відчужено об`єкт благоустрою, участь в утриманні якого є предметом спірного договору. До заяви додав копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 181620531 від 19.09.2019 року про державну реєстрацію права власності на цей об`єкт благоустрою в АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_1 з 12.12.2016 року.

Листами від 23.01.2019 і від 03.10.2019 року відповідач в особі Департамента архітектури і містобудування відповідно повідомив про відсутність його згоди на дострокове припинення дії договору.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що одностороння відмова сторони від договору передбачена умовами п.п. 13 п. 2.4., п.п. 3 п. 7.2 договору № 863 від 14.12.2016 року щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладеного сторонами, пропозиція про це заявлена позивачем з дотриманням норм статей 651 ЦК України, ст. 188 ГК України, тому відмова відповідача в достроковому припиненні дії цього договору за згодою сторін є безпідставною. Внаслідок недосягнення згоди щодо розірвання договору позивач звернувся з позовом про це до суду, його вимогу із заявлених підстав суд визнає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню повністю.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і з заявлених у ньому підстав задовольняє повністю. Доводи відповідача, викладені у заявах по суті справи, якими він заперечує проти позову, суд вважає необґрунтованими і відхиляє.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір № 863 від 14.12.2016 року щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладений між Черкаською міською радою (, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36) і фізичною особою-підприємцем Цукановим В`ячеславом Олександровичем (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Стягнути з Черкаської міської ради, , місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36 на користь фізичної особи-підприємця Цуканова В`ячеслава Олександровича, ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 судові витрати у розмірі 1921 грн.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2020 року.

Суддя В.М. Грачов