УХВАЛА

м. Київ

02.03.2020Справа № 910/3038/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнік Нікополь»

про забезпечення позову

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

1) Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів»

2) Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»

3) Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»

4) Державна інспекція енергетичного нагляду України

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехнік Нікополь» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій заявник просить суд заборонити Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів»:

- припиняти або обмежувати розподіл (передачу) електричної енергії сонячної електростанції, яка належить заявнику та знаходиться за адресою: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310-А;

- вчиняти будь-які дії, спрямовані на відключення електропостачання сонячної електростанції, яка належить заявнику та знаходиться за адресою: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310-А;

- вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення або обмеження відпуску згенерованої електричної енергії сонячною електростанцією, яка належить заявнику та знаходиться за адресою: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310-А.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи власну заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що починаючи з грудня 2019 року, заявник отримав від AT «Нікопольський завод феросплавів» ряд листів про повне відключення електропостачання сонячної станції ТОВ «Екотехнік Нікополь» з березня 2020 року, яке заявник вважає незаконним та необґрунтованим, у зв`язку із чим заявник має намір звернутися до суду із позовом до AT «Нікопольський завод феросплавів», Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про:

- визнання права ТОВ «Екотехнік Нікополь» на доступ до системи розподілу (передачі) та на безперервне отримання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії;

- про зобов`язання виконувати умови Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Заявник зазначає, що:

- 27.02.2015 між заявником та Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» укладено Договір про приєднання до електричних мереж № 02441-00, додатком до якого є Технічні умови приєднання №1-01/02441-00 від 27.02.2015;

- точкою приєднання, яку Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» визначив Технічними умовами та Договором є Кінцівки ліній 10 кВ напрямку «ПС 150/10/6кВ «НЗФ-5» - проектований «РП-ІОкВ СЕС»» в РП-ІОкв ПС 150/10/6кВ «НЗФ-5» АТ «Нікопольський завод феросплавів»;

- АТ «Нікопольський завод феросплавів» надав згоду на приєднання сонячної електростанції Товариства до ПС 150/10/6кВ «НЗФ-5» листом №15594-4005 від 10.12.2014, а також листом про погодження проектної документації 23/10-2016-ЕР від 10 травня 2017 року, цілком та повністю усвідомлюючи характер діяльності сонячної електростанції Товариства, основною метою якої є безперервна генерація електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та продаж такої електроенергії за «зеленим» тарифом гарантованому покупцю в період до 01 січня 2030 року;

- заявник отримує електроенергію від Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» та передає згенеровану СЕС електроенергію в мережу через точку приєднання - підстанцію, яка належить АТ «Нікопольський завод феросплавів»;

- між заявником та Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» укладено також договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є публічним договором приєднання. Вказаний договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік та є чинним станом на дату подання даної заяви;

- незважаючи на це, 23.12.2019 AT «Нікопольський завод феросплавів» направив на адресу заявника лист № 53-6601, яким повідомив заявника, що з листопада 2019 року AT «Нікопольський завод феросплавів» у зв`язку із зниженням обсягів виробництва та запланованим значним зниженням в 2020 році споживання електричної енергії, істотно знизив навантаження на ПС 150/10 кВ НЗФ-5, до якої приєднана сонячна електростанція заявника. Це призвело до технічних проблем з роботою обладнання ПС/ЗФ-5 AT НЗФ та з обліком електричної енергії, згенерованої сонячною електростанцією ТОВ «Екотехнік Нікополь»;

- AT «Нікопольський завод феросплавів» планує вивести на початку 2020 року підстанцію НЗФ-5 в ремонт для проведення технічного переоснащення обладнання секцій 10 кВ та ремонту ліній ЛГВ-11 та ЛГВ-12 напругою 154 кВ від НЗФ-5 до ПС «Феросплавна-330», на виконання припису Держенергонагляду №01/12-79-5-ПР від 18.12.2015, що призведе до неможливості відпуску СЕС електричної енергії та живлення її власних потреб на тривалий термін;

- Листом № 2020.01.23/14-6602 від 23.01.2020 AT «Нікопольський завод феросплавів» повідомило заявника про те, що рішення AT НЗФ про відключення підстанції «НЗФ-5» є остаточним та перегляду не підлягає. AT НЗФ планує вивести в березні 2020 року підстанцію «НЗФ-5» з роботи для ремонту ліній ЛГВ-11 та ЛГВ-12 напругою 154 кВ.

- листом № 2020.02.04/19-6601 від 04.02.2020 AT «Нікопольський завод феросплавів» повідомив заявника про те, що згідно рішення AT НЗФ про відключення підстанції «НЗФ-5» в березні 2020 року для ремонту ліній ЛГВ-11 та ЛГВ-12 напругою 154 кВ (лист AT НЗФ №23.12.2019/53-6601, лист AT НЗФ № 2020.01.23/14-6602), AT НЗФ буде відключено 02 березня 2020 р. підстанцію «НЗФ-5» та переведено на резервну схему живлення споживачів від підстанції 154/10 кВ «НЗФ-1». Електропостачання CEC ТОВ «Екотехнік Нікополь» буде обмежено до рівня 5 кВт. Термін проведення ремонту -10 місяців.

- з 02 березня 2020 року відповідно до п.2.1. Договору №1802188 від 19.04.2018 AT НЗФ, як власник мереж, забезпечить технічну можливість для передачі СЕС ТОВ «Екотехнік Нікополь», як споживача, електричної потужності в межах 5,0 кВт дозволеної потужності на II класі напруги (ступінь 10 кВ) шляхом формування резервної електричної схеми. Пропускна спроможність резервної схеми AT НЗФ не дозволяє передати згенеровану електричну потужність СЕС ТОВ «Екотехнік Нікополь» в мережу, тому генерацію СЕС потрібно буде повністю припинити на час живлення СЕС від резервної схеми AT НЗФ (час ремонту);

- Листом від 18.02.2020 № 2020.02.18/35-6602/7578 AT «НЗФ» вимагає від заявника до 16:00 годин 29.02.2020 вивезти товарно-матеріальні цінності з орендованого приміщення, повернути таке приміщення та підписати акт приймання-передачі об`єкта оренди

Таким чином, заявник зазначає, що з вказаних листів чітко вбачається, що з 02.03.2020 AT «НЗФ» має намір повністю припинити електроживлення СЕС ТОВ «Екотехнік Нікополь», що унеможливить як отримання СЕС живлення для власних потреб, так і відпуск СЕС електричної енергії, що призведе до повного зупинення роботи СЕС, завдасть збитків господарській діяльності товариства та зробить неможливим виконання контрактів, які укладені з іншими юридичними особами, в зв`язку з чим, змушений був звернутись з заявою про забезпечення позову.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, у поданій до суду заяві про забезпечення позову заявником не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у цій справі унеможливить чи істотно ускладнить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у разі задоволення позову про визнання права ТОВ «Екотехнік Нікополь» на доступ до системи розподілу (передачі) та на безперервне отримання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, та про зобов`язання виконувати умови Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Обґрунтування заявника щодо можливості завдання заявнику збитків господарській діяльності товариства, як і доводи щодо неможливості виконання контрактів, які укладені з іншими юридичними особами, не є тими обставинами, які свідчать про неможливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову, що в свою чергу суперечить інституту вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Посилання ж заявника на відсутність права АТ «Нікопольський феросплавів» на відключення СЕС від електроживлення та на незаконність посилання АТ «Нікопольський завод феросплавів» на припис Держенергонагляду, судом до уваги не приймаються, оскільки зводяться до вирішення спору по суті, а не наявності обставин, з якими процесуальне законодавство пов`язує необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, з огляду на захід забезпечення позову, заявлений заявником, та обґрунтування наведені в підтвердження необхідності застосування такого заходу, подана заявником заява про забезпечення позову за своєю суттю зводиться до оцінки спору по суті на стадії розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, що суперечить приписам частини 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України якими встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Таким чином, виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, оскільки не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням наведених заявником обставин.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнік Нікополь» про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнік Нікополь» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 02.03.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова