ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
18 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1581/18
Судді Південно західного апеляційного господарського суду Філінюка І.Г.
по справі № 916/1581/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН»
до Виробничо-комерційної фірми «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю
про стягнення 679919,10 грн.
22.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН», в якості постачальника, та Виробничо-комерційною фірмою «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, в якості покупця (далі Відповідач), було укладено Договір поставки з відстрочкою платежу № 19/16 з протоколом розбіжностей від 22.04.2016.
Пунктом 1.1. вказаного договору було встановлено, що постачальник (позивач по справі) зобов`язується поставляти покупцю (відповідачу по справі), а покупець приймати і оплачувати товар відповідно до умов цього договору.
Протягом дії договору позивач по видатковим накладним поставляв відповідачу товари в асортименті.
Позивач, посилаючись на те, що відповідачем частково не були виконанні зобов`язання по оплаті товару, просить стягнути з ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» ТОВ залишок непогашеного боргу в розмірі 679 919,10грн.
У серпні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості у розмірі 679 919,10 грн.
Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки в частині повної оплати за поставлений позивачем товар.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 679 919,10 грн. боргу та 10 198,80 грн. судового збору.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до видаткових накладених, копії яких додано до матеріалів справи, позивач з 01.08.2016 по 23.12.2016 поставив відповідачу товар на загальну суму 1 400 489,15 грн. В той час, як відповідачем не надано належних доказів (платіжних доручень), які б підтверджували повне або часткове погашення вказаної суми боргу.

Як відзначено місцевим господарським судом, заявляючи позовні вимоги, позивач скористався своїм правом на стягнення суми меншої, ніж підтверджена первісними бухгалтерськими документами, що містяться у справі, а тому, суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у заявленому позивачем розмірі.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ВКФ „ЮНА-СЕРВІС з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 у справі №916/1581/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що полягає у наступному.

Так, за твердженням апелянта, позивачем було надано до суду першої інстанції видаткові накладні лише за період з 01.08.2016 по 23.12.2016, який не охоплює весь період взаємодії сторін за договором поставки. Тобто, як вважає апелянт, надані письмові докази підтверджують факт поставки товару за певний період, однак не містять у собі відомостей, чи було здійснено оплату за товар за поданими видатковими накладними та в яких обсягах.

Постановою Південно західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 апеляційну скаргу задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 по справі №916/1581/18 скасовано. В задоволенні позову відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» на користь Виробничо-комерційної фірми «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю 15 298,19 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 50 240 грн. витрат, пов`язаних з проведенням судової економічної експертизи.

Вважаю за необхідне, керуючись частиною третьою статті 34 Господарського процесуального кодексу України, висловити окрему думку щодо прийнятої постанови.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» в обґрунтування свої вимог посилалося на наявність між сторонами договірних відносин врегульованих договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016, додатковою угодою до нього, договором про зарахування зустрічних однорідних вимог, а також складеними та підписаними між сторонами актами звірки взаєморозрахунків.

По перше, Верховний Суд неодноразово наголошував на презумпцію правомірності правочину, яка закріплена у статті 204 ЦК України. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

29.09.2017 між ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» та ВКФ «Юна-Сервіс» укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до п. 3 якої, Сторони погодили, що після зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 24 751,04 грн. заборгованість ВКФ «Юна-Сервіс» ТОВ перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за Договором поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 складає 679 919,10 грн.

02.10.2017 ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» та ВКФ «Юна-Сервіс» укладено Додаткову угоду до договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016 за якою сторонами погоджено, що заборгованість ВКФ «Юна-Сервіс» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» за договором поставки складає 679 919,10 грн. Сторонами також погоджено, що незалежно від інших положень Договору поставки, погашення заборгованості, зазначеної в п.1 цієї додаткової угоди, виконується покупцем у строк не раніше 17.05.2018 та має бути виконано у повному обсязі не пізніше 17.07.2018 р.

Так, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено того, що Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.09.2017 та Додаткова угода від 02.10.2017 до Договору поставки з відстрочкою платежу № 19/16 від 22.04.2016 визнані недійсними в судовому порядку чи були розірвані, означені Договори підписані уповноваженими представниками товариств, в судовому засіданні представники сторін щодо укладення Договорів та порядку визначення заборгованості не заперечували, внаслідок чого в силу вимог статті 204 ЦК України презюмується правомірність правочину в цій частині, а відтак і обов`язковість їх виконання сторонами договорів, як того вимагає стаття 629 ЦК України.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів виконання грошового зобов`язання за Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.09.2017 та Додаткова угода від 02.10.2017 до Договору поставки з відстрочкою платежу № 19/16 від 22.04.2016, як і не можуть бути доказом виконання означених Договорів, здійснення відповідачем - Виробничо-комерційної фірми «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю платежів у період з 03.08.2016 по 21.02.2017, оскільки останні здійснені за оплату за товар поставлений у попередніх періодах.

По друге: на мою думку в рамках даної справи слід враховувати правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Так, в матеріалах справи містяться два Акта звірки взаємних розрахунків, а саме:

28.09.2017 року Сторонами Договору поставки з відстрочкою платежу був складений та підписаний Акт звірки взаємних розрахунків станом на 28.09.2017 року включно, згідно із яким заборгованість ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» склала 704 670,14 грн.

02.10.2017 року Сторонами Договору поставки був складений та підписаний Акт звірки взаємних розрахунків станом на 02.10.2017 року включно, згідно із яким заборгованість ТОВ «ЮНА-СЕРВІС» перед ТОВ «АЛМІ ДИСТРИБЬЮШН» була підтверджена в розмірі 679 919,10 грн.

Акт звірки взаємних розрахунків, підписаний уповноваженою особою ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» ТОВ є доказом, що свідчить про фактичне визнання останнім наявності у нього перед позивачем боргу.

Таким чином, вважаю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача боргу в розмірі 679 919,10 грн.

З огляду на викладене вважаю, що рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2019 у справі № 916/1581/18 необхідно було залишити без змін, а апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю без задоволення.

Суддя Філінюк І.Г.