УХВАЛА

24 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 917/342/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 ,

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019

(головуючий суддя Барабашов С.В., судді Істоміна О.А., Пелипенко Н.М.)

та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019

(суддя Пушко І.І.)

у справі №917/342/17

за позовом 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 ,

до 1) ОСОБА_6 , 2) ОСОБА_7 , 3) ОСОБА_8 , 4) ОСОБА_9 , 5) ОСОБА_10 , 6) ОСОБА_11 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус", 2) реєстратор реєстраційної служби Миргородського міського управління юстиції Полтавської області

про стягнення (відшкодування) вартості часток майна при припиненні діяльності КП "МП "Мрія"

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 у справі №917/342/17, разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2020 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження, повернення без розгляду касаційної скарги або залишення касаційної скарги без руху за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019, до надходження матеріалів справи №917/342/17 до Верховного Суду, оскільки без матеріалів справи була відсутня можливість перевірити день вручення скаржникам копії повного тексту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.

Супровідним листом Господарського суду Полтавської області №08-17/94з від 07.02.2020 матеріали справи №917/342/17 надіслано до Верховного Суду.

12.02.2020 матеріли справи №917/342/17 Господарського суду Полтавської області надійшли до Верховного Суду.

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Перевіривши матеріали справи №917/342/17 та матеріали касаційної скарги скаржників, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК; у редакції, чинній до 08.02.2020) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судом встановлено, що у березні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 123 875,00 грн, ОСОБА_1 - 123 875,00 грн, ОСОБА_5 - 247 750,00 грн, ОСОБА_3 - 247 750,00 грн, ОСОБА_4 - 247 750,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовною заявою) передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 у справі №917/342/17, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019, закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_9 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В іншій частині вимог у позові відмовлено.

У касаційній скарзі скаржники просять скасувати оскаржувані судові рішення у справі №917/342/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Згідно з пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду; касаційних скарг у справі про банкрутство розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Таким чином, оскаржуючи постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 у справі №917/342/17 повністю, скаржники мали б сплатити 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом, а саме:

- ОСОБА_2 3716,25 грн (123 875,00 грн * 1,5% * 200% = 3716,25 грн),

- ОСОБА_1 3716,25 грн (123 875,00 грн * 1,5% * 200% = 3716,25 грн),

- ОСОБА_5 7432,5 грн (247 750,00 грн * 1,5% * 200% = 7432,5 грн)

- ОСОБА_3 7432,5 грн (247 750,00 грн * 1,5% * 200% = 7432,5 грн)

- ОСОБА_4 7432,5 грн (247 750,00 грн * 1,5% * 200% = 7432,5 грн)

Однак до касаційної скарги скаржників не додано доказів сплати судового збору, натомість заявлено клопотання, у якому скаржники просять звільнити від його сплати.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору мотивовано тим, що в цьому випадку розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу як кожного зі скаржників окремо, так і всіх у сукупності.

На підтвердження зазначеного клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 додають довідки про доходи за 2019 календарний рік, що видані Пенсійним фондом України.

Водночас ОСОБА_1 на підтвердження зазначеного клопотання додає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Державної фіскальної служби України за період з І по III квартал 2019 року про отримання нею доходів з підприємницької діяльності, проте у вказаних відомостях відсутня інформація про отримання ОСОБА_1 доходів за вищевказаний період, а лише зазначено джерело доходів, з яких ОСОБА_1 отримувала доходи у зазначений період.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на момент звернення з касаційною скаргою) передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, забезпечення права на касаційний перегляд справи у визначених законом випадках є однією із засад судочинства, яка застосовується виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи право особи на розгляд її скарги в касаційному суді, слід застосовувати положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема, у Рішенні 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", яким зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

З огляду на приписи ст. 287 ГПК України, реалізація особою права на касаційне оскарження рішення (ухвали, постанови) судів попередніх інстанцій здійснюється шляхом подання касаційної скарги, вимоги до форми та змісту якої встановлені ст. 290 цього Кодексу. Частиною 4 статті 290 ГПК України визначено перелік обов`язкових додатків до касаційної скарги, серед яких зазначено докази сплати судового збору.

Отже, встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення до господарського суду з касаційною скаргою на рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду, у порядку та розмірі, що встановлені Законом України "Про судовий збір", є допустимим обмеженням скаржника у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "права на суд".

Колегія суддів зазначає, що положення статей ГПК України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Зважаючи на викладене Суд, на підставі наданих скаржниками доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення скаржників від сплати судового збору, у зв`язку з неподанням переконливих та достатніх доказів на підтвердження обставин щодо відсутності у них грошових коштів для сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, скаржникам необхідно надати суду докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі ОСОБА_2 у сумі 3716,25 грн, ОСОБА_1 у сумі 3716,25 грн, ОСОБА_5 у сумі 7432,5 грн, ОСОБА_3 у сумі 7432,5 грн, ОСОБА_4 у сумі 7432,5 грн.

Верховний Суд звертає увагу, що з 1 жовтня 2019 року вступають у дію рахунки для зарахування податків, зборів та інших доходів до державного та місцевого бюджетів (у т.ч. судового збору) відповідно до стандартів IBAN. Отже, судовий збір має бути перерахований за такими реквізитами:

Отримувач коштів УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007

Код класифікації доходів бюджету: 22030102

Найменування податку, збору, платежу Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку: 207

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 у справі №917/342/17 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України, із наданням скаржникам строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства і підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України.

Крім того, в касаційній скарзі скаржники просять поновити пропущений строк на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 у справі №917/342/17.

Однак враховуючи те, що касаційну скаргу скаржників залишено без руху, а скаржникам надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 08.02.2020), Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 у справі №917/342/17 залишити без руху.

2. Встановити скаржникам строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Н.М. Губенко

В.І. Студенець