ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року справа № 925/1507/19 м. Черкаси

За позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства "Тепломережа"

про стягнення 340198,52 грн.,

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

За участю:

від позивача: адвоката Поліщука В.О. за довіреністю від 17.05.2019;

від відповідача: не явилися.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до комунального підприємства "Тепломережа" (далі також - відповідач) про стягнення 340198,52 грн. заборгованості за договором постачання природного газу від 12.09.2016 №2387/1617-ТЕ-36, в тому числі: 132066,02 грн. пені, 47328,72 грн. 3% річних та 160803,78 грн. інфляційних нарахувань.

Позивач у позові також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 5102,98 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 12.09.2016 №2387/1617-ТЕ-36 щодо оплати переданого йому позивачем природного газу.

Ухвалою від 23.12.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/1507/19 за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче засіданні на 12 год. 00 хв. 29.01.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 29.01.2020 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 11 год. 15 хв. 18.02.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, призначеного ухвалою від 29.01.2020 на 11 год. 15 хв. 18.02.2020. Проте ні відповідач, ні його представник у це судове засідання не явилися і про причини неявки господарський суд не повідомили, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.02.2020 за участю представника позивача, останній підтримав позов з викладених у ньому підстав, а господарський суд розглянув справу по суті і оголосив вступну і резолютивну частини прийнятого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи і дослідивши наявні у ній письмові докази, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

12 вересня 2016 року позивач як постачальник і відповідач як споживач уклали між собою договір постачання природного газу №2387/1617-ТЕ-36 (а. с. 19-27, далі договір №2387/1617-ТЕ-36), згідно з пунктами 1.1 та 1.2 якого постачальник зобов`язався передати споживачеві у 2016-2017 роках природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язався оплатити природний газ, на умовах цього договору.

У пункті 2.1 договору №2387/1617-ТЕ-36 його сторони передбачили, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 972,8 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів):

МісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Жовтень46,7Січень212,3
Листопад158,4Лютий188,9
Грудень214,2Березень152,3
IVкв.2016р.419,3I кв.2017р.553,5
Відповідно до пункту 2.3 договору №2387/1617-ТЕ-36 плановий обсяг природного газу за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін.

Згідно з пунктом 5.2 договору №2387/1617-ТЕ-36 ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн.

Пунктом 6.1 договору №2387/1617-ТЕ-36 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 -відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 8.2 договору №2387/1617-ТЕ-36 його сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 10.3 договору №2387/1617-ТЕ-36 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Розділом 12 договору №2387/1617-ТЕ-36 встановлено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

У подальшому додатковою угодою від 23.01.2017 №1 (а. с. 28-29) сторони внесли зміни до договору №2387/1617-ТЕ-36.

Постановою від 06.03.2019 №226 Кабінет Міністрів України змінив тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне і перейменував його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

На виконання договору №2387/1617-ТЕ-36 і додаткової угоди до нього від 23.01.2017 №1 позивач передав відповідачу, а останній прийняв у жовтні 2016 року березні 2017 року 742,207 тис. куб. метрів природного газу загальною вартістю з урахуванням вартості транспортування і ПДВ 4401584,38 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017 і від 31.03.2017 року (а. с. 30 35).

Відповідач в порушення своїх зобов`язань за договором №2387/1617-ТЕ-36 допустив прострочення в оплаті позивачу поставленого ним у жовтні 2016 року березні 2017 року природного газу, що підтверджується поданим позивачем з позовом докладним розрахунком стягуваної суми заборгованості (а. с. 13-18) і не заперечується відповідачем.

За порушення встановленого пунктом 6.1 договору №2387/1617-ТЕ-36 остаточного строку оплати поставленого у жовтні 2016 року березні 2017 року природного газу позивач нарахував відповідачу до сплати 132066,02 грн. передбаченої пунктом 8.2 цього договору пені у розмірі 21% від простроченої суми заборгованості, а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних у сумі 47328,72 грн. та інфляційні нарахування в сумі 160803,78 грн.

Відповідач нараховані позивачем суми пені , інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не сплатив, що й спричинило даний спір.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Відповідач не належним чином (несвоєчасно) виконав грошові зобов`язання за договором №2387/1617-ТЕ-36 щодо оплати вартості поставленого йому позивачем у жовтні 2016 року березні 2017 року природного газу, допустив прострочення у їх виконанні і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за поставлений природний газ.

Отже, позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь передбаченої пунктом 8.2 договору №2387/1617-ТЕ-36 пені, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №2387/1617-ТЕ-36, фактичними обставинами його виконання сторонами та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 11.12.2019 №7011626 сплатив 5102,98 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Судовий збір у сумі 5102,98 коп. покласти на відповідача.

Стягнути з комунального підприємства "Тепломережа" (вул. Благовісна, б. 30-А, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, 19400, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 132066,02 грн. (сто тридцять дві тисячі шістдесят шість гривень 02 копійки) пені, 47328,72 грн. (сорок сім тисяч триста двадцять вісім гривень 72 копійки) три проценти річних, 160803,78 (сто шістдесят тисяч вісімсот три гривні 78 копійок) інфляційних нарахувань та 5102,98 грн. (п`ять тисяч сто дві гривні 98 копійок) судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.02.2020.

СУДДЯ М.В. Дорошенко