ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. Справа№ 910/12467/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційні скарги

підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

та акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019,

повний текст якого складено 19.11.2019,

у справі №910/12467/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 17189,94грн., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 ПІІ «Амік Україна» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення 17189,94грн. неустойки за порушення строку доставки вантажу позивача залізницею.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 позов задоволено частково.Провадження у справі в частині стягнення 10313,96грн неустойки закрито.Присуджено до стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ПІІ «Амік Україна» 3437,99грн неустойки, 1536,80грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

При ухваленні рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки за порушення строків доставки вантажу позивача залізницею на 4 доби. При цьому, суд першої інстанції здійснив перерахунок заявленого до стягнення розміру неустойки в бік зменшення з посиланням на ст.27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Одночасно, у заявку зі сплатою відповідачем під час розгляду справи 10313,96 грн. неустойки, провадження в цій частині судом першої інстанції було закрито.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, ПІІ «Амік Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 в частині стягнення 3437,99 грн. неустойки та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача неустойку у розмірі 6875,98грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції прийнято вірне рішення щодо факту та періоду вчиненого відповідачем господарського правопорушення - порушення строку доставки вантажу залізницею на 4 доби. Однак, як переконує позивач, суд першої інстанції неправомірно застосував ст.27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, оскільки в новій редакції Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення до правовідносин сторін застосуванню підлягає ст.45 Угоди.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019, апеляційну скаргу ПІІ «Амік Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: ЯковлєвМ.Л. - головуючий суддя, судді ШапталаЄ.Ю., КуксовВ.В.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, АТ «Українська залізниця» також звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 в частині стягнення 3437,99грн неустойки та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в зазначеній частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції невірно визначено період вчиненого відповідачем господарського правопорушення - порушення строку доставки вантажу залізницею. Відповідач вважає, що порушив строк доставки вантажу на 3 доби. При цьому, як також переконує відповідач, суд першої інстанції неправомірно застосував ст.27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, оскільки в новій редакції Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення до правовідносин сторін застосуванню підлягає ст.45 Угоди.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 16.12.2019, апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: ЯковлєвМ.Л. - головуючий суддя, судді ШапталаЄ.Ю., КуксовВ.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 у справі №910/12467/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПІІ «Амік Україна» та АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19.Розгляд апеляційних скарг ПІІ «Амік Україна» та АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

23.01.2020 від позивача надійшли письмові пояснення.

Позивач та відповідач відзивів на апеляційні скарги не подали. Відповідно до ч.3ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приписів ч.1ст.270 та ч.1ст.252Господарського процесуального кодексу України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі «Апеляційне провадження». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційне провадження» і «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження».

Згідно із ст.269Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПІІ «Амік Україна» підлягає задоволенню, апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2018 між ПІІ«АмікУкраїна» (замовник) та ПАТ«Укрзалізниця» (перевізник) був укладений договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 (договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

16.01.2019 на виконання умов договору на перевезення вантажу зі станції Буганяй Литовської залізниці до станції Одеса-Ліскі Одеської залізниці у вагонах №51252211,№51251536 була оформлена накладна №0479564. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Литви, та електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується відміткою в графі 26 накладної.

Згідно з відміткою у графі 34 накладної вантаж перетнув кордон з Білорусією 18.01.2019, вантаж перетнув кордон Литви з Україною 20.01.2019.

Вантаж прибув на станцію призначення Одеса-Ліскі Одеської залізниці та переданий вантажоодержувачу 31.01.2019 (графа 27 накладної).

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч.1ст.919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 4 Статуту залізниць України встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Правовідносини щодо перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (УМВС), учасниками якої є як Україна, так і Литва.

Відповідно до §1 ст.3 дана Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Статтею 13 Угоди передбачено, що перевезення вантажів може здійснюватися із застосуванням накладної.

Згідно з §1, §2, §5, §7 ст.24 УМВС якщо відправником та перевізником не погоджено інше, строк доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати строку, який вирахувано виходячи з норм, встановлених в даній статті. Строк доставки вантажу встановлюється виходячи з наступних норм: - для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150км.; - для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200км. Перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, та закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають як повну. Строк доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомляє отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача.

Як вже зазначалось, 16.01.2019 позивач відправив залізницею зі станції відправлення Буганяй Литовської залізниці на станцію призначення Одеса-Ліски Одеської залізниці вантаж (бензин моторний наливом) у вагонах №5125221, №51251536, про що оформлено сторонами залізничну накладну №0479564.

За спірним перевезенням відстань зазначена у графі 38 залізничної накладної №0479564 та складає 349 км по території Литви, 554 км по території Білорусії, 862 км по території України, загальна відстань 1765 км, отже, термін доставки вантажу повинен становити 9 діб (1765 км : 200 км = 8,825 = 9 діб) при цьому також + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу + 1 доба на митне оформлення вантажу відповідно до акту загальної форми №12486 (на ст.Коростень за зверненням самого позивача) = 11 діб.

Вантаж за залізничною накладною №0479564 був відправлений 16.01.2019, а тому з 17.01.2019 розпочинається перебіг терміну доставки вантажу, вантаж прибув на станцію призначення 31.01.2019. Отже, загальний термін доставки становить 15 діб.

Отже, термін доставки вантажу за договором перевезення - залізничною накладною №0479564, не дотриманий залізницею (договірним перевізником), перевищення терміну доставки вантажу становить 4 доби, що становить чотири десяті загального строку доставки (4 доби перевищення строку доставки : 11 діб нормативного строку доставки = 0,364).

26.02.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №475 від 26.02.2019 про сплату 17189,94грн штрафу за прострочення доставки вантажу на 4 доби за накладною №0479564 від 16.01.2019. Вказана претензія отримана відповідачем 28.02.2019.

Відповідач у відповіді на претензію №ЦМ-У-514-19 від 30.08.2019 повідомляв про задоволення вимог позивача та визнав обґрунтованим розмір штрафу 10313,96грн за 3 доби затримки, як 18% від 57299,80грн провізної плати, та 24.09.2019 видав розпорядження про перерахування на користь ПІІ «Амік Україна» цієї суми.

Так, відповідач вважає, що загальний термін доставки становить 14 діб, посилаючись при цьому на лист позивача №02-01 від 02.01.2019, згідно якого позивач просив провести затримку по станції Коростень вантажів позивача для проведення митного оформлення на митному посту Житомирської митниці у місті Коростень.До цього, відповідач вказує на те, що позивач в наведеному листі відмовився від претензій щодо термінів доставки вагонів на станцію призначення.

Колегія суддів вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, оскільки зі змісту листа позивача №02-01 від 02.01.2019 вбачається, що позивач просив провести затримку по станції Коростень вантажів, які надходять на станцію Одеса-Західна Одеської залізниці, тоді як вантаж за залізничною накладною №0479564 був відправлений на станцію призначення Одеса-Ліски Одеської залізниці.

При цьому, викладена в листі від 02.01.2019 відмова позивача від претензій щодо термінів доставки вагонів на станцію призначення є нікчемною в силу вимог ч.3ст.614 Цивільного кодексу України.

Станом на момент звернення до Господарського суду міста Києва позивач, посилаючись на перевищення терміну доставки вантажу на 4 доби, просив стягнути з відповідача 17189,94грн. неустойки, розрахованої наступним чином: 57299,80грн провізної плати х 30% на підставі ст.45 УМВС.

Суд першої інстанції при розгляді спору у даній справі послався на §1 ст.27 УМВС, відповідно до якого для визначення розміру неустойки, яка підлягає до стягнення з відповідача, має бути застосовано коефіцієнт у 24%, а тому, на думку суду першої інстції, враховуючи розмір провізної плати, яка становить 57299,80грн. (графа 49 залізничної накладної), а також розмір штрафу, який підлягає нарахуванню - 24%, стягненню з відповідача підлягає штраф у сумі 13751,95грн.

Дослідивши розрахунок розміру неустойки, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів вважає його помилковим в частині визначення розміру відсоткової ставки неустойки, оскільки судом першої інстанції застосовано ст.27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення в попередній редакції, тоді як в редакції Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, чинній на момент допущеного відповідачем порушення строків доставки вантажу, до правовідносин сторін застосуванню підлягає ст.45 Угоди.

Так, відповідно до §1, §2 ст.45 УМВС якщо перевізником не було дотримано строку доставки вантажу, який вирахувано у відповідності до ст.24 «Строк доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки. Розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строку доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки, розрахованого як відношення перевищення строку доставки (в добах) до загального строку доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні строку доставки не більше однієї десятої загального строку доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального строку доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні строку доставки більше трьох десятих загального строку доставки.

Дослідивши розрахунок позивача, колегія суддів встановила, що ним вірно визначено та застосовано розмір коефіцієнту штрафу за порушення строку доставки вантажу саме в 30% відповідно до ст.45 УМВС, а тому, враховуючи розмір провізної плати -57299,80грн. (графа 49 залізничної накладної), а також розмір штрафу, який підлягає нарахуванню - 30%, стягненню з відповідача підлягає штраф у сумі 17189,94грн.

Разом із цим, відповідач у відповіді на претензію позивача №ЦМ-У-514-19 від 30.08.2019 визнав обґрунтованим розмір штрафу 10313,96грн.

25.10.2019 відповідач у процесі розгляду справи, тобто після відкриття провадження у справі, перерахував на рахунок позивача платіжним дорученням №2257507 від 25.10.2019 суму 10313,96грн плати за прострочення термінів доставки, тому провадження в частині стягнення суми 10313,96грн. неустойки підлягає закриттю на підставі п.2ч.1ст.231Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору, витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на відповідача.

Отже, враховуючи обґрунтований розмір неустойки - 17189,94грн., який підлягає до стягнення з відповідача за допущене порушення строку доставки вантажу позивача, що є предметом дослідження у даній справі, а також факт сплати відповідачем частини неустойки в сумі 10313,96грн, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 6875,98грн. несплаченої частини неустойки.

За таких обставин, позовні вимоги ПІІ «АмікУкраїна» до АТ «Українська залізниця» підлягають задоволенню повністю, вимоги апеляційної скарги ПІІ «АмікУкраїна» підлягають задоволенню повністю, а вимоги апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягають.

Згідно з пп. б), в) п.4ч.1ст.282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається з, зокрема, резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2ч.1ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна`на рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019у справі №910/12467/19 задовольнити повністю.

2. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця`рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19скасувати частково в частині відмови у стягненні 3437,99грн. неустойки.

4. Прийняти в цій частині нове рішення суду, яким позовні вимоги в частині стягнення 3437,99грн. неустойки задовольнити.

5. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/12467/19 викласти в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити повністю.

2. Провадження у справі в частині стягнення 10313,96грн неустойки закрити.

3. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, код 40075815) на користь підприємства з інозмними інвестиціями «Амік Україна» (04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 68, код 30603572) 6875,98грн. (шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень дев`яносто вісім копійок) неустойки, 1921,00грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) витрат по сплаті судового збору».

6. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, код 40075815) на користь підприємства з інозмнимиінвестиціями «Амік Україна» (04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 68, код 30603572)2881,50грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню п`ятдесят копійок) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Господарському суду міста Києва видати накази.

8. Матеріали справи №910/12467/19 повернути до господарського суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов