УХВАЛА

м. Київ

25.02.2020Справа № 910/2434/20

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок - Укрзалізбуд"

про стягнення заборгованості у розмірі 5 000 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок - Укрзалізбуд" про стягнення заборгованості по виплаті дивідендів у розмірі 5 000 000, 00 грн.

Подана позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Суд зазначає, що належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу з дотриманням вимог статті 172 Господарського процесуального кодексу України є, зокрема, опис вкладення, який згідно з п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник об`єкта поштового зв`язку перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох примірниках і проставляє відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення саме копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу у справі може бути, зокрема, бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фіскальним чеком про відправлення.

На підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів заявником додано фіскальний чек, накладну № 502 та опис вкладення у цінний лист від 17.02.2019, з якого вбачається, що відповідачу було направлено позовну заяву - кількість предметів -1, проте в описі жодним чином не конкретизовано, які саме додатки до позовної заяви були направлені на адресу відповідача, що унеможливлює суд установити факт виконання обов`язку заявником, передбаченого п. 1 ч. 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 102 грн 00 коп.

Доказів сплати судового збору у розмірі 75 000, 00 грн. (5 000 000, 00 грн. *1, 5 % ціни позову) заявником не додано.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтовуючи відстрочення судового збору позивач зазначає, що вона є пенсіонером, а останній дохід (окрім пенсії) був отриманий у 2017 році у вигляді сплати дивідендів у розмірі 1 790 000, 00 грн.

Суд, розглянувши вказане клопотання позивача, дійшов висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У пункті 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін, рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, що є гарантією всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи. Порушення конституційних принципів правосуддя є неприпустимим, зокрема, й у питанні сплати судового збору.

Як вже зазначалось, положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" дають право суду відстрочити сплату судового збору лише за наявності виключних обставин, з урахуванням того, що в майбутньому заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Проте, зі змісту обґрунтувань позивача щодо відстрочення сплати судового збору не вбачається, що у позивача відсутні кошти для його сплати, оскільки, як зазначено заявником ним було утримано дохід у 2017 році у розмірі 1 790 000, 00 грн.

Окремо суд зазначає, що за змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір" особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог ст.ст. 76, 79 ГПК України, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Отже, саме лише посилання заявника на складне фінансове становище, та те, що позивач є пенсіонером не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, оскільки позивачем не дотримано вимог, встановлених статтею 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення допущених недоліків позовної заяви.

Керуючись статтями 164, 174 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху .

2. В задоволені клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

3. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

4. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків шляхом подання до суду:

- подання до суду доказів, які б підтверджували факт направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з усіма додатками, які долучені позивачем до позовної заяви;

- подання оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 75 000, 00 грн.;

5. Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

6. Ухвала набирає законної сили 25.02.2020 року та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Суддя М.Є. Літвінова