УХВАЛА

м. Київ

26.02.2020Справа № 22-93/5020-65/2012

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання , розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк"

про видачу дубліката наказу

у справі 22-93/5020-65/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в особі філії "Головне управління Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в Донецькій області

до Приватного підприємства "Сервис Супер Плюс"

про стягнення 22 558 479, 59 рублів та 3 278 581,92 грн.

Представники учасників судового процесу не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Севастополя від 15.03.2002 у справі №22/93-5020-65/2012 позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "Сервис Супер Плюс" на користь Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" 22 426 700,62 російських рублів (що еквівалентно 6 393 628,07 грн. безпідставно набутих коштів, 1 630 023,12 відсотків за користування безпідставно набутими коштами, 1 630 23,12 грн. штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань, 25 500,00 витрат зі сплати державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційне забезпечення судового процесу.

30.03.2012 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Севастополя у справі №22/93-5020-65/2012 видано відповідний наказ.

14.02.2020 до господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" про видачу дублікату наказу № 22/93-5020-65/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в Донецькій області до Приватного підприємства "Сервіс Супер Плюс" про стягнення 22 58 479, 59 рублів та 3 278 581, 92 гривень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 розгляд заяви було призначено на 26.02.2020.

18.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" відмовлено.

25.02.2020 представником заявника подано клопотання про розгляд заяви без участі представників останнього.

У судове засідання 26.02.2020 представники сторін не з`явились.

Відповідно до п. 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017р., у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, і передбачено забезпечити розгляд, зокрема, забезпечення розгляду справ Господарського суду міста Севастополя Господарським судом міста Києва.

У зв`язку з викладеним, розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" про видачу дубліката наказу у справі № 22-93/5020-65/2012 здійснюється Господарським судом міста Києва.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" про видачу дубліката наказу у справі № 22-93/5020-65/2012, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про видачу дубліката наказу заявник посилається на той факт, що 30.03.2012 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Севастополя від 15.03.2012 у справі № 22-93/5020-65/2012 було видано наказ. На момент тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя щодо боржника було відкрито виконавче провадження № 33447544. Заявник зазначає, що відповідно до відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління юстиції № 5435 від 16.01.2020 матеріали виконавчого провадження не передавались та не відновлювались, а отже наказ у справі № 22-93/5020-65/2012 вважається таким, що втрачений.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, з початку окупації території Автономної Республіки Крим діяльність органів державної виконавчої служби України на тимчасово окупованій території стала неможливою, відтак унеможливлена була і передача виконавчих документів за підвідомчістю. Доказів передачі матеріалів виконавчого провадження № 33447544 на материкову частину України чи його відновлення суду не надано та, відповідно, матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладені обставини, наказ Господарського суду міста Севастополя від 30.03.2012 у справі № 22-93/5020-65/2012 є втраченим. Доказів виконання судового рішення суду не надано.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 року, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі «Півень проти України»).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Суд зазначає, що за приписами процесуального закону умовами, які свідчать про наявність підстав для видачі дублікату наказу господарським судом, є, зокрема, відсутність спливу строку, встановленого для пред`явлення виданого наказу до виконання.

Тобто першочергово при розгляді заяви про видачу дубліката наказу господарський суд вважає за необхідне дослідити питання про закінчення/незакінчення строку для пред`явлення наказу суду до виконання, оскільки від останнього залежить можливість вирішення судом питання про видачу дубліката втраченого наказу.

Заявником не долучено до поданої до суду заяви копію наказу Господарського суду міста Севастополя від 30.03.2012 № 22-93/5020-65/2012, однак, з матеріалів заяви вбачається, що 30.03.2012 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Севастополя від 15.03.2012 видано наказ, про що свідчить факт відкриття виконавчого провадження 33447544, яке залишилось на окупованій території і вважається втраченим.

Враховуючи доведеність факту втрати наказу Господарського суду міста Севастополя у справі № 22-93/5020-65/2012 разом з матеріалами виконавчого провадження № 33447544 на окупованій території, вимоги про видачу дублікату такого наказу підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату набрання рішенням суду у справі 22-93/5020-65/2012 законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Беручи до уваги наведене, строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Севастополя від 30.03.2012 № 22-93/5020-65/2012 станом на дату звернення заявника із заявою про видачу дубліката наказу не закінчився, у зв`язку з пред`явленням та перебуванням зазначеного наказу на примусовому виконанні, що вбачається з Інформації про виконавче провадження від 12.02.2020 та відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління юстиції № 5435 від 16.01.2020.

Таким чином, враховуючи, що наказ Господарського суду міста Севастополя від 30.03.2012 № 22-93/5020-65/2012 втрачено та строк пред`явлення до виконання зазначеного наказу станом на дату звернення заявника із заявою про видачу дубліката наказу не закінчився (у зв`язку з пред`явленням наказу до виконання), суд дійшов висновку, що заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" про видачу дубліката наказу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234, 326, п. 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-Інвестиційний банк" про видачу дублікату наказу у справі № 22/93-5020-65/2012 задовольнити.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Севастополя від 30.03.2012 у справі № 22/93-5020-65/2012.

3. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

повний текст ухвали складено та підписано 27.02.20.

Суддя О.М. Спичак