ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3776/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Фізичної особи-підприємця Іноземцева Олексія Володимировича ( АДРЕСА_4 ) до відповідача: Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт" (вул. 28 Червня, буд. 259, Рені, Одеська область, 68800) про стягнення 22589,33 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Іноземцев Олексій Володимирович звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт", в якому просить господарський суд: про стягнення 22295,23 грн., з яких 20000грн. - основна заборгованість та 2295,23грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про надання юридичних послуг від 18.04.18р..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2019 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/3776/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "22" січня 2020 р. о 14:45.

17.01.2020р. позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог відповідно якої просить суд стягнути з відповідача 22589,33 грн., з яких 20000грн. - основна заборгованість та 2589,33грн. - пеня.

22.01.2020 року по справі оголошено перерву до 19.02.2020 року про що зазначено в протоколі судового засідання від 22.01.2020р.

Ухвалою суду від 23.01.2020р., в порядку ст. 120 ГПК України, повідомлено Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт", що засідання по справі №916/3776/19 відбудеться "19" лютого 2020 р. о 14:30.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 19.02.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

18.04.2018 р. між Державним підприємством «Ренійський морський торговельний порт» (далі за текстом - ДП «РМТП», Відповідач) та Фізичною особою - підприємцем Іноземцевим Олексієм Володимировичем (далі за текстом - Позивач) було укладено договір про надання юридичних послуг (далі за текстом - Договір) та додаток № 1 до договору про надання послуг від 18.04.2018р. (далі за текстом - додаток №1).

Як зазначає позивач, Фізичною особою - підприємцем Іноземцевим Олексієм Володимировичем у належному обсязі та вчасно надавалися юридичні послуги Відповідачеві. В свою чергу Відповідач затримував виконання своїх зобов`язань за Договором по своєчасній та повній оплаті послуг Позивача. Останні два рахунки Позивача, які були виставленні ДП «РМТП» за надані Позивачем послуги, взагалі до цього часу є неоплаченими.

Так, 30.07.2019 р. Позивачем у відповідності до вимог Договору було складено рахунок № 30/07/19-01 від 30.07.19 р. на суму 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) гривень , акт приймання-передачі юридичних послуг від 30.07.2019 р. та звіт про надані юридичні послуги від 30.07.2019 р.

30.08.2019 р. Позивачем у відповідності до вимог Договору було складено рахунок № 30/08/19-01 від 30.08.19 р. на суму 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень , акт приймання-передачі юридичних послуг від 30.08.2019 р. та звіт про надані юридичні послуги від 30.08.2019 р.

Позивач зазначає, що листом від 08.08.2019 р. попереджав Відповідача про можливе розірвання Договору та звернення до суду за примусовим стягненням виниклої заборгованості, але заборгованість в повному обсязі погашена не була, а сам лист залишений без відповіді.

Також, листом від 23.08.2019 р. Позивач повідомив Відповідача про розірвання з 24.09.2019 р. Договору. Зазначений лист також був залишений Відповідачем без відповіді.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 20 000 грн.,

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2589,33грн. - пені.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Фізичною особою - підприємцем Іноземцевим Олексієм Володимировичем, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 22589,33 грн., з яких 20000грн. - основна заборгованість, 2589,33грн. - пеня та стягнути судовий збір.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено, що 18.04.2018 р. між Державним підприємством «Ренійський морський торговельний порт» та Фізичною особою - підприємцем Іноземцевим Олексієм Володимировичем було укладено договір про надання юридичних послуг та додаток № 1 до договору про надання послуг від 18.04.2018р..

Фізичною особою - підприємцем Іноземцевим Олексієм Володимировичем у належному обсязі та вчасно надавалися юридичні послуги Відповідачеві.

Так, 30.07.2019 р. Позивачем у відповідності до вимог Договору було складено рахунок № 30/07/19-01 від 30.07.19 р. на суму 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) гривень , акт приймання-передачі юридичних послуг від 30.07.2019 р. та звіт про надані юридичні послуги від 30.07.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені документи у відповідності до умов Договору були направленні цінним листом на адресу Відповідача. Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті АТ «Укрпошта» зазначені документи були отримані Відповідачем 02.08.2019 р.

30.08.2019 р. Позивачем у відповідності до вимог Договору було складено рахунок № 30/08/19-01 від 30.08.19 р. на суму 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, акт приймання-передачі юридичних послуг від 30.08.2019 р. та звіт про надані юридичні послуги від 30.08.2019 р..

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені документи у відповідності до умов Договору були направленні цінним листом на адресу Відповідача (засвідчені копії доказів направлення додаються). Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті АТ «Укрпошта» зазначені документи були отримані Відповідачем 03.09.2019 р.

Відповідно до п.п. 3.1. - 3.5. Договору, Замовник зобов`язаний належним чином, тобто своєчасно і в повному обсязі, оплатити Виконавцю вартість наданих послуг на умовах і в порядку, визначених Договором. Вартість послуг Виконавця встановлюється в грошовій формі в українській національній валюті. Вартість послуг, що надаються Виконавцем за Договором, порядок їх оплати, компенсація витрат Виконавця, а також інші платежі, які здійснюються Замовником при виконанні Договору встановлюються сторонами в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною Договору. Виконавець разом з рахунком на оплату послуг направляє Замовнику звіт про надані послуги (розрахунок фактично відпрацьованого часу). У звіті Виконавець фіксує всі надані їм послуги/виконані роботи із зазначенням витраченого часу і характеру послуг/робіт. Про зауваження і претензії до наданих Виконавцем послуг Замовник повинен зробити застереження стосовно звіту або письмово повідомити Виконавця протягом п`яти робочих днів з моменту отримання звіту, в іншому випадку звіт вважається узгодженим, і Замовник зобов`язаний оплатити послуги Виконавця незалежно від підписання звіту. У разі вмотивованої відмови Замовника від підписання переданого Виконавцем звіту у встановлений термін. Сторони складають двосторонній Акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання.

В порушення умов Розділу 3 Договору Відповідач не підписав направлені документи та не повернув їх Позивачеві. Також не було складено та направлено Позивачеві будь-яких зауважень щодо якості наданих послуг, що відповідно до п. 3.4. Договору говорить про те, що звіт було узгоджено та у Відповідача виникле зобов`язання по оплаті отриманих послуг Позивача.

Відповідно до умов п. 5.2. Додатку № 1 до Договору оплата послуг Виконавця (Позивача) здійснюється Замовником (Відповідачем) протягом 5-ти банківських днів з дня надання Виконавцем рахунку на оплату. Таким чином рахунок № 30/07/19-01 від 30.07.19 р. повинен був бути оплаченим Відповідачем не пізніше 09.08.2019 р., а № 30/08/19-01 від 30.08.19 р. повинен був бути оплаченим Відповідачем не пізніше 10.09.2019 р.. але не оплачений.

Отже, як встановлено судом, заборгованості відповідача за надані послуги складає 20 000 грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2589,33грн - пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 5.2. Договору, замовник у разі прострочення оплати послуг оплачує Виконавцю (Позивачу) неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплачених послуг за кожен день прострочення. У разі прострочення Замовника більш ніж на 10 днів Виконавцем, крім того, має право призупинити надання послуг за договором або розірвати Договір і вимагати відшкодування збитків. Розірвання договору не позбавляє права Виконавця на стягнення пені, нарахованої до дати розірвання договору.

Суд, перевіривши розрахунок пені, що наведений у позовній заяві, вважає його невірним тому враховуючи приписи законодавства, за допомогою системи „Ліга-Закон", зроблено власний розрахунок пені.

Рахунок № 30/07/19-01 від 30.07.19 р. повинен був бути оплаченим Відповідачем не пізніше 09.08.2019 р., а № 30/08/19-01 від 30.08.19 р. повинен був бути оплаченим Відповідачем не пізніше 10.09.2019 р.

Враховуючи, що листом від 23.08.2019 р. Позивач повідомив Відповідача про розірвання з 24.09.2019 р. Договору, тобто суд доходить висновку, що період нарахування пені повинен бути 10.08.2019р. по 24.09.2019р.

Розрахунок суми пені по рахунку № 30/07/19-01 від 30.07.19 р.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1450010.08.2019 - 05.09.20192717.0000 %0.093 %*364.68
1450006.09.2019 - 24.09.20191916.5000 %0.090 %*249.08
Таким чином, загальна сума пені за Рахунком № 30/07/19-01 від 30.07.19 р. складає 613.77 грн.

Рахунок № 30/08/19-01 від 30.08.19 р. повинен був бути оплаченим Відповідачем не пізніше 10.09.2019 р. тому враховуючи лист від 23.08.2019 р. яким Позивач повідомив Відповідача про розірвання з 24.09.2019 р. Договору, суд доходить висновку, що період нарахування пені повинен бути 11.09.2019р. по 24.09.2019р.

Розрахунок суми пені по Рахуноку № 30/08/19-01 від 30.08.19 р.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
550011.09.2019 - 24.09.20191416.5000 %0.090 %*69.62
Таким чином, загальна сума пені за Рахунком № 30/08/19-01 від 30.08.19 р. складає 69.62 грн.

Отже, пеня яка підлягає стягненню з відповідача за прострочення оплати послуг складає 683,39грн. тому суд відмовляє позивачу в стягненні пені в сумі 1905,94грн..

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню частково.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Іноземцева Олексія Володимировича- задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт" (вул. 28 Червня, буд. 259, Рені, Одеська область, 68800, код 01125809) на користь Фізичної особи-підприємця Іноземцева Олексія Володимировича (АДРЕСА_5 , код НОМЕР_1 ) основний борг в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн., пеню в розмірі 683,39грн. (шістсот вісімдесят три грн. 39 коп.) та 1933,84 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять три грн. 84 коп. ) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повний текст складено 24 лютого 2020 р.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов