ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2437/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.

розглянувши скаргу Южненської міської ради Одеської області (№2-150/20 від 10.02.2020р.) на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ в порядку ст.339 ГПК України у справі № 916/2437/17, -

за позовом: Южненської міської ради Одеської області

до відповідача: фізичної особи - підприємця Горєвої Любові Іванівни

про стягнення 98 553, 56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача /скаржника/: Тімчишин С.Д., довіреність в матеріалах справи;

правонаступник відповідача: Петрова С.О., за паспортом;

від ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2017р. позов Южненської міської ради Одеської області задоволено частково, стягнуто з фізичної особи - підприємця Горєвої Любові на користь Южненської міської ради Одеської області 3% річних в сумі 19 032 (дев`ятнадцять тисяч тридцять дві) грн. 79 коп., інфляційні втрати в сумі 79 069 (сімдесят дев`ять тисяч шістдесят дев`ять) грн. 36 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 1 592 (одна тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн. 64 коп.

На виконання рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017р. видано відповідний наказ.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року замінено сторону у виконавчому провадженні №56479459 по справі № 916/2437/17 з фізичної особи-підприємця Горєвої Любові Іванівни на її правонаступника - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

10.02.2020р. до Господарського суду Одеської області надійшла скарга Южненської міської ради Одеської області (№ 2-150/20 від 10.02.2020р.) на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/, в якій скаржник просить суд поновити Южненській міській раді Одеської області строк для звернення зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/, витребувати від Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ матеріали виконавчого провадження №56479459, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Яківчук Г.О. №56479459 від 19.11.2019р. про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу №916/2437/17 від 23.04.2018р. виданого Господарським судом Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2020р. прийнято скаргу Южненської міської ради Одеської області /вх.№2-150/20 від 10.02.2020р./ на незаконні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ у справі №916/2437/17 до розгляду, чим поновлено скаржнику строк для звернення зі скаргою. призначено розгляд скарги на 20.02.2020р. о 12год.40хв.

Заявник, правонаступник та Южненський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи телефонограми здійснені секретарем судового засідання Бачур А.В.

У судовому засіданні представник Южненської міської ради Одеської області Тімчишин С.Д. надав пояснення, в яких підтримав скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав.

Правонаступник відповідача Петрова С.О. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, так як вважає що визнання постанови про закінчення виконавчого провадження недійсним неможливе, так як виконавче провадження не може бути розпочато знову у зв`язку з відсутністю (смертю) сторони виконавчого провадження - боржника.

Відповідно до ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, проаналізувавши докази при розгляді скарги, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2017р. стягнуто з фізичної особи - підприємця Горєвої Любові на користь Южненської міської ради Одеської області 3% річних в сумі 19 032 (дев`ятнадцять тисяч тридцять дві) грн. 79 коп., інфляційні втрати в сумі 79 069 (сімдесят дев`ять тисяч шістдесят дев`ять) грн. 36 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 1 592 (одна тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн. 64 коп.

23.04.2018 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017р. видано відповідний наказ.

30.05.2018 року Южненським міським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56479459 про стягнення з фізичної особи- підприємця Горевої ЛЛ, грошової суми у розмірі 99694,79 грн. на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 23.04.2018 р. у справі № 916/2437/17.

19.11.2019 року старший державний виконавець Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яківчук Г.О. на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №56479459, на підставі отриманого на адресу відділу свідоцтва про смерть боржника - ОСОБА_2 Любові ОСОБА_3 від 11.05.2019 року, серія НОМЕР_2 .

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини 1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених cm, 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Обґрунтовуючи подану скаргу, позивач посилається на те, що підставою для винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Яківчук Г.О. стала отримана на адресу відділу сканована копія свідоцтво про смерть боржника - ОСОБА_4 від 11.05.2019 року, серія НОМЕР_3 -ЖД № НОМЕР_4 , яка не має жодних ознак підтвердження дійсності. Також скаржник зазначає, що постанова була винесена з грубим порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. та ним не отримано від Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) постанови про закінчення виконавчого провадження №56479459 від 19.11.2019 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. ч. 2, 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, у державного виконавця були законні підстави відповідно до вимог п.3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винести постанову про закінчення виконавчого провадження та постанова від 19.11.2019 року ВП №56479459 винесена старшим державним виконавцем Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яківчук Г.О. в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства України.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані сторонами докази, наявні в матеріалах справи та ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Яківчук Г.О. є правомірними, а доводи скарги необґрунтовані, непідтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ГПК України, а тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 119, 234, 339, 340, 342Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні скарги Южненської міської ради Одеської області (вх. № 2-150/20 від 10.02.2020 року) на незаконні дії та бездіяльності старшого державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеси/ Яківчук Г.О. відмовити.

Ухвала набрала чинності 20.02.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський