СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2020 р. Справа № 922/329/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Нестеренко С.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.12.2018 №002298) - на підставі ордеру від 16.01.2020 №1005833;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми САТП-2006, с.Подвірки, Дергачівський район, Харківська область,

на рішення Господарського суду Харківської області від 20.09.2019 (суддя Суслова В.В.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м. Харкові о 12 год. 50 хв., повний текст якого складений 30.09.2019,

у справі №922/329/18,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми САТП - 2006, с.Подвірки, Дергачівський район, Харківська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліса-Лайн", м.Харків,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства «Харківобленерго», м. Харків,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

13.02.2018 ТОВ фірма САТП - 2006 звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліса-Лайн" про:

- визнання за ТОВ фірмою САТП- 2006 права власності на наступне майно: трансформатор ТС-400 ТМФ - 2 шт.; наружна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м, що підключена до комірки №ЗО підстанції ПС 330 кВ "Залютине", яке розташоване у АДРЕСА_3;

- витребування з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у ТОВ "Аліса-Лайн" та передачі ТОВ фірмі САТП-2006 наступного майна: трансформатор ТС-400 № 15 та 15а - 2 шт.; наружна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300м, що підключена до комірки № 30 підстанції ПС 330 кВ "Залютине", яке розташоване у АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 5-99).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.09.2019 у цій справі в задоволенні позову відмовлено (т.9, а.с. 119-134).

Рішення місцевого господарського суду із посиланням на статтю 41 Конституції України, ст.ст.11, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 387, 392 ЦК України, статтю 12 Закону України «Про господарські товариства» мотивоване тим, що: по-перше, 01.12.2001 ВАТ «САТП-2006» відповідно до протоколу позачергових зборів учасників від 06.06.1999 та актів №12, №15 приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів передало до статутного фонду позивача майно цілісний майновий комплекс балансовою вартістю 1244479,00грн згідно списків, доданих до протоколу. Проте, до суду не надано списків, в яких було б зафіксовано майно, що є предметом спору, що не дає змоги встановити факт відчуження позивачу спірного майна за рішенням зборів ВАТ «САТП -2006». Зведена відомість переданого майна у статутний фонд позивача не є додатком до протоколу зборів ВАТ «САТП-2006» від 06.06.1999, оскільки містить посилання на документи, датовані пізніше; по-друге, позивач не визначив індивідуальних ознак спірного майна - трансформаторів, за якими майно можна ідентифікувати серед іншого, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про неможливість ідентифікувати майно, на яке позивач просить визнати право власності; по-третє, позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами права власності на спірне майно. Також суд дійшов висновку, що враховуючи те, що позивачем не доведено право власності на спірне майно, яке він просить витребувати у відповідача, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині витребування цього майна з чужого незаконного володіння. Також суд відмовив у задоволенні заяви про застосування позовної давності з підстав недоведеності позовних вимог. При цьому зазначив, що на час звернення з позовом до суду минуло 16 років, відповідно, строк позовної давності сплив.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САТП-2006 із рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 20.10.2019 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 20.09.2019 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що фактичне вибуття з власності позивача високовольтної кабельної лінії не відбувалось, оскільки вказана кабельна лінія з моменту її прокладання і до теперішнього часу знаходиться поза межами території відповідача, має довжину 3300м, прокладена під землею від підстанції «Залютине», що унеможливлює її фактичне заволодіння. Скаржник вважає, що високовольтна кабельна лінія на законних підставах поставлена на бухгалтерський облік та перебуває на балансі позивача. Позивач також вказує на те, що до спірних правовідносин не застосовується позовна давність, оскільки позов про визнання права власності, пред`явлений на підставі статті 392 ЦК України, пов`язаний з невизначеністю відносин прав власності позивача щодо свого майна. Також вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази правомірного володіння відповідачем спірним майном, починаючи з 2001 року. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінку доказам, в яких наявні дані про індивідуальні особливості одного зі спірних силових трансформаторів, так, в протоколі хімічного аналізу трансформаторного мастила від 07.09.1978 №441 зазначений трансформатор типу ТМФ, потужністю 400кВт, напругою 6/0,4кв, заводський №404794; в протоколі випробувань силового трансформатору від 07.09.1978 зазначений трансформатор типу ТМФ 400/10, заводський №40479, який також відображений у технічній відомості по ревізії силового трансформатора. Вказаний трансформатор зображений на фотографіях, наданих відповідачем до матеріалів справи (т.6,а.с.196-202), що, на думку позивача, спростовує висновок суду першої інстанції щодо відсутності в матеріалах справи даних щодо індивідуальних ознак спірного майна (силових трансформаторів); індивідуальні ознаки високовольтної кабельної лінії містяться в технічних та графічних документах, що надавались позивачем до матеріалів справи.

14.01.2020 АТ «Харківобленерго» подало клопотання про розгляд справи без участі його представника. При цьому зазначило, що позовні вимоги жодним чином не стосуються прав та обов`язків АТ «Харківобленерго», а правова позиція щодо предмету спору викладена у поясненнях, наданих до матеріалів справи при первинному розгляді справи. Вказане клопотання підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу, наданому до суду апеляційної інстанції 14.01.2020, ТОВ «Аліса-Лайн» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін (т.9, а.с.230-240).

03.02.2020 ТОВ фірмою САТП-2006 подано заяву про зупинення апеляційного провадження у справі №922/329/18 до вирішення по суті і набрання законної сили рішеннями у кримінальних справах №635/597/20 за обвинуваченням ОСОБА_1 та №635/626/20 за обвинуваченням ОСОБА_2 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Харківською місцевою прокуратурою №6 направлено до Харківського районного суду Харківської області матеріали кримінального провадження №0002104 за підозрою ОСОБА_1 - головного бухгалтера ТОВ «Аліса-Лайн» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 358 КК України, а саме за фактом підроблення групою осіб документа: наказу від 01.12.2010 №4-бух , який доданий до відзиву відповідача як доказ в підтвердження правомірності набуття ТОВ «Аліса-Лайн» права власності на спірне майно. Також Харківською місцевою прокуратурою №6 направлено до Харківського районного суду Харківської області матеріали кримінального провадження №0000562 за обвинуваченням ОСОБА_2 - заступника директора ТОВ «Аліса-Лайн» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 358 КК України, а саме за фактом підроблення групою осіб документів: акту приймання-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а від 01.12.2010 та наказу від 01.12.2010 №4-бух, які додані до відзиву відповідача як докази в підтвердження правомірності набуття ТОВ «Аліса-Лайн» права власності на спірне майно (т.10,а.с.3-15).

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечив проти заяви позивача та зазначив, що наявні кримінальні справи не стосуються предмету спору, оскільки предметом спору є визнання права власності на спірне майно за позивачем, а не за відповідачем.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позов в процесуальному сенсі - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів.

Предметом позову у цій справі є визнання за позивачем права власності на майно: два трансформатора ТС-400 ТМ; наружна (зовнішня) високовольтна кабельна лінія 6кв, та витребування його з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у ТОВ "Аліса-Лайн".

Отже, предметом доказування у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами у судовому порядку факту приналежності позивачу спірного майна на праві власності та установлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно, а також наявність цього майна у відповідача.

Згідно із статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; розумність строків розгляду справи

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.06.2009 зі справи "Термобетон" проти України" (заява № 22538/04) оголосив скаргу за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо надмірної тривалості провадження прийнятною та постановив, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції і держава-відповідач має сплатити компанії-заявнику відшкодування моральної шкоди. При цьому Суд дійшов висновку щодо наявності необґрунтованої затримки у справі заявника з огляду на те, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника, тоді як у даній справі за низку затримок (зокрема, направлення справи на новий розгляд до суду нижчої інстанції, затримки, спричинені зміною питань, поставлених експертам, а також тривалим періодом процедурної бездіяльності) має відповідати Уряд.

Враховуючи, що предметом доказування у цій справі є саме наявність права власності у позивача на спірне майно, яке має бути підтверджене належними первинними документами та допустимими доказами, а не відсутність такого права у відповідача, всі обставини, які мають значення для правильного вирішення спору у даній справі, можуть бути встановлені господарським судом самостійно, а отже, рішення у справах №635/597/20 та №635/626/20, які розглядаються Харківським районним судом Харківської області, не матимуть значення для вирішення цього спору. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у даній справі та, відповідно, залишення без задоволення заяву позивача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначив, що трансформатори знаходяться в головному корпусі з переходом, який позначений літ. «А-1», «А-3 та був переданий ТОВ «Агропром» за договором купівлі-продажу від 11.12.2001; нежитлові приміщення, де встановлені трансформатори, ніколи не належали ТОВ фірмі САТП-2006; трансформатори завжди обслуговувались власниками приміщення, де вони встановлені, а позивач взагалі не мав доступу до цього приміщення. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що позивачем не надано до суду списків переданого ВАТ «САТП-2006» в статутний капітал ТОВ фірми САТП 2006 майна, про які зазначено в протоколі позачергових загальних зборів акціонерів, а також протоколу правління від 01.12.2001 №11 та наказу від 01.12.2001 №20, вказаних в зведеній відомості переданого майна у статутний фонд позивача, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 у цій справі, а отже позивачем не доведено наявності у нього права власності на спірне майно.

Позивач та третя особа належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи представників позивача на повідомленні про оголошення перерви в судовому засіданні 04.02.2020 (т.10,а.с.19) та повідомлення про вручення поштового відправлення (т.10,а.с.23), проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 29.01.1972 №67-р створено Спецавтобазу Харківського об`єднання м`ясної промисловості УРСР (далі за текстом- Спецавтобаза) (т.1,а.с.19).

07.10.1974 заступником міністра м`ясної та молочної промисловості УРСР О.С. Савостіним затверджений Статут Харківської спецавтобази №2 виробничого управління автомобільного транспорту «Укрм`ясмолтранс», у п.6 якого зазначено, що закріплені за підприємством основні та оборотні засоби створюють його статутний капітал, розмір якого відображається на балансі підприємства (т.1,а.с.20,21).

З техно-робочого проекту Спецавтобази вбачається, що з метою забезпечення електропостачання Спецавтобази здійснюється прокладення кабелю марки АСБ-10К від Холодногірської підстанції до підстанції 110/6кв по підстанції, що запроектована 6/0,4 кв Спецавтобази, та прийняття трансформаторної підстанції Хмельницького заводу трансформаторів типу КТП-2х 400кВт (т.1, а.с. 31-33).

Відповідно до Акту державної комісії від 29.06.1978 з додатками №4, №8 введена в експлуатацію Спецавтобаза разом з об`єктами згідно з переліком майна, до якого увійшли, зокрема, головний виробничий корпус, адміністративно-побутовий корпус КПП, внутрішні та зовнішні повітряні та кабельні високовольтні лінії (т.1,а.с.22-24).

В акті про допуск в експлуатацію електроустановки, що належить Харківській спецавтобазі №2, від 05.10.1978 зазначені характеристики електроустановок: комплексна трансформаторна підстанція (КТП) с двома трансформаторами по 400 кВт кожний; дозволена потужність 800 кВт; напруга 6/0,4 к. вольт; джерело напруги от Т-П №20 від кабельної мережі; монтаж зовнішнього вводу- кабельний, переріз 3Ч185, марка АСБ, довжина 3,3 км (т.1, а.с.25).

В матеріалах справи наявні: кошторис на виконання робіт з наладки електрообладнання гаража на 250 вантажних автомобілів для Спецавтобази №2 с. Подвірки (т.1, а.с.26); акт готовності налагоджувальних робіт 1978 року, в якому зазначено про готовність робіт з налагодження електрообладнання, виконаних ХПНУ-413 треста "Южелектромонтаж" для Спецавтобази №2, зокрема, лінія з вимикачем напруги до 10кв; тр-р 3 фазний, 2-х обмотувальний потужністю 1000кВа (т.1, а.с.21); довідка Харківського центрального підприємства електричних мереж від 03.10.1978 №03-8/20, в якій зазначено, що комірка №31-6кв на районній підстанції Залютино змонтований, налаштований, випробуваний та може бути включений в роботу. Спецавтобазі №2 дозволено вмикання двох трансформаторів 6/0,4кв потужністю по 400ква кожний (т.1,а.с.28); перелік об`єктів, включених до пускового комплексу, затвердженого заступником Міністра м`ясної та молочної промисловості УРСР ОСОБА_3 від 16.06.1978, до якого включені, зокрема, лінії електропередачі (т.1,а.с.30); акт на приховані роботи по прокладанню кабелю в траншею, у якому зазначено, що кабель ( марки АСБ-10 кв. 3Ч185) прокладений в траншею від і/ст №20 до Спецавтобази №2. Кабель прокладений на глибині 0,7, постіль 100мм, засипаний піском товщиною 100мм та накритий цеглою (т.1, а.с. 34); акт обстеження технічного стану електроустановки понад 1000 Вольт від 19.10.1989 (т.1,а.с.35,36); паспорт комплексної трансформаторної підстанції внутрішньої установки КТП-400, який містить, зокрема, таку інформацію: тип трансформатора - ТМФ, кількість трансформаторів - два, потужність - 400 кВа, висока напруга 6 кв (т.1, а.с.79-93).

Відкрите акціонерне товариство "Спеціалізоване автотранспортне підприємство 2006" зареєстроване 08.04.1999 Дергачівською районною державною адміністрацією №243129939ю0010142 за адресою: АДРЕСА_3 у селищі Підвірки Дергачівського району Харківської області, утворено в результаті приватизації Спецавтобази, а тому є правонаступником прав і обов`язків останньої (т.1, а.с.67-69).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 04.01.1999 завершено процес приватизації ВАТ "Спеціалізоване автотранспортне підприємство 2006", передано ВАТ «САТП-2006» акції у кількості 1727280 шт. (т.1, а.с. 39).

Згідно з актом передачі нерухомого майна у власність ВАТ "Спеціалізоване автотранспортне підприємство 2006" від 14.11.2001 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області передало, а ВАТ "САТП-2006" прийняло у власність таке нерухоме майно, зокрема: АБП, КПП, н/в повітряні лінії, н/в кабельні лінії, н/в площі в/в кабельної лінії, внутрішньомайданчикові кабельні лінії (т.1, а.с. 38).

Листом від 29.01.2018 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області повідомило, що за даними інформаційного обліку у 1995 році регіональним відділенням було здійснено приватизацію об`єктів комунальної власності та створено ВАТ "Спеціалізоване АТП 2006" (ЄДРПОУ 450789). Також повідомлено про те, що об`єктів, які не були включені до статутного капіталу ВАТ «Спеціалізоване АТП 2006», немає (т. 1, а.с.37).

06.06.1999 проведені позачергові збори акціонерів ВАТ «САТП-2006», оформлені протоколом б/н, на яких прийнято рішення прийняти участь в організації та створенні ТОВ САТП-2006 з відчуженням цілісного майна балансовою вартістю до 1244479,00грн, згідно списків, доданих до протоколу (т.1,а.с.53-56).

24.09.1999 загальними зборами засновників ТОВ фірми САТП-2006 прийнято рішення створити ТОВ фірму САТП-2006 (т.1, а.с.47).

24.09.1999 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ВАТ «САТП-2006» укладений установчий договір ТОВ фірми САТП-2006, п.2.3 якого встановлено, що статутний фонд розподілений між учасниками товариства з такими частками: ОСОБА_7 , 2058,00грн - 27,81%, ОСОБА_5 , 2058,00грн -27,81%, ОСОБА_6 , 2058,00грн -27,81%, ВАТ «САТП-2006», 1226,00грн -16,57% (т.1, а.с.48-50).

Пунктом 2.8 цього договору встановлено, що оцінка вартості майна, яке передається як вклад в статутний фонд, визначається за згодою між учасниками товариства на їх зборах.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.10.1999 зареєстровано ТОВ фірма САТП-2006 (т.1, а.с.125,126).

26.10.1999 на загальних зборах учасників ТОВ фірми "САТП-2006", оформлених протоколом, прийнято рішення затвердити статутний фонд в розмірі 371023,00грн, з яких: майно на суму 368803,00грн та 2220грн - грошові кошти. Незалежно від форми вкладу учасника в статутний фонд розмір його визначається у гривнях за консенсусом учасників: ОСОБА_7 - 8717,40грн, що становить 2,35% статутного фонду, ОСОБА_5 - 9617,40,00грн, що становить 2,6% статутного фонду, ОСОБА_6 - 3117,40грн, що становить 0,84% статутного фонду ВАТ «САТП-2006», 349570,80грн, що становить 94,21% статутного фонду. Доручено ОСОБА_12 підписати зміни до статуту, надати уставні документи для реєстрації в Дергачівську районну державну адміністрацію (т.1, а.с.51).

При цьому, у вказаному протоколі не визначено, яке саме майно передає ВАТ «САТП-2006» до статутного капіталу ТОВ фірми САТП-2006 та яка його вартість.

Згідно зведеної відомості переданого майна до статутного фонду ТОВ фірми САТП-2006 ВАТ "САТП -2006" відповідно до рішення загальних зборів ВАТ "САТП -2006" від 06.06.1999, а також протоколу правління від 01.12.2001 №11 та наказу від 01.12.2001 №20 передано майно в статутний фонд ТОФ фірми САТП-2006, зокрема: зовнішні, внутрішньомайданчикові високовольтні кабельні лінії інв.№29, А.Б.П., головний корпус, К.П.П., трансформаторні підстанції ТС-400 інв.№№71,71а, обладнання електричне інв. №72 (т.1, а.с.52).

14.03.2000 між ВАТ «САТП-2006» (споживачем) та СП «Харківенергозбут» ДАЕК «Харківобленерго» (енергопостачальною організацією) укладений договір на користування електричною енергією №53-029 (т.1,а.с.40).

Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 04.03.2000 (додаток №8 до договору на користування електроенергією від 04.03.2000 №53-029) встановлена балансова належність електромереж та установок: електропередавальної організації (Харківські ЛІЄС) комірка №31 ЗРУ-6кв, підстанції «Залютино» з ошиновкою, вимикачем, роз`єднувачами, пристроєм релейного захисту; споживача (ВАТ «САТП-2006»): кабельна лінія 6кв, яка складається з одного кабелю АСБ10 (3Ч185) 3300м, підключеної до комірки №31 підстанції «Залютино» (т.1, а.с.45).

За актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення основних засобів) від 01.12.2001 №12, №15 ВАТ "САТП -2006" передало, а ТОВ фірма САТП-2006 прийняло зовнішні, внутрішньо майданчикові високовольтні кабельні лінії інв. №29 та трансформатори ТС -400 інв. №№ 71,71а, відповідно (т.1,а.с.57,58).

В інвентаризаційних описах основних засобів ТОВ фірми САТП-2006 від 02.01.2018 №1, №4 визначено наявність зовнішніх високовольтних кабельних ліній (кабельна лінія 6КВ, яка складається з одного кабелю АСБ-10 ЗХ185, L=3300метрів, яка підключена до комірки №30 підстанції ПС330кв «Залютине» та внутрішньомайданчикові високовольтні кабельні лінії), трансформаторів ТМФ-400 (відповідно до схеми установки та паспорту КТП-400) (т.1,а.с.59-62).

15.11.2001 Наглядовою радою ВАТ «САТП-2006» прийнято рішення, оформлене протоколом №3, яким затверджено рішення правління про укладення договору купівлі-продажу АБК, головного корпусу с переходом, КПП за ціною продажу 150000грн з покупцем ТОВ "АГРОПРОМ" (т.1, а.с.70).

11.12.2001 між ТОВ фірма САТП-2006, яке є представником ВАТ «Спеціалізоване автотранспортне підприємство -2006» на підставі доручення, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. від 11.12.2001 за №2559 (продавцем) та ТОВ "АГРОПРОМ" (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І. В., п.1 якого встановлено, що продавець купив 89/100 частин майнового комплексу, який розташований в с.Подвірки Дергачівського району, Харківської області по АДРЕСА_3 ), а саме: будівлі - АБП головний корпус з переходом літ. "А-1", "А-3", КПП літ. "Б-1", загальною площею 4289,20 кв.м, які входять до складу нежитлових будівель: "А-1", "А-3", "Г-2", "Г-1", "Д-1", "Б-1", "В-1", "Ж-1", " 3-1", загальна площа яких становить 5727,80 кв.м (т.1, а.с.71,72).

Ця частина нежитлових будівель майнового комплексу, що відчужується, належить ВАТ «САТП-2006» на праві колективної власності на підставі Свідоцтва на право власності на майновий комплекс, що видано виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області на підставі рішення Виконкому Солоницівської селищної ради 13.11.2011 за реєстром №380, зареєстрованого в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації Харківської області 27.11.2001 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №41 (п.2 договору від 11.12.2001).

Відповідно до п.3 цього договору продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинено за 158925,00грн разом з ПДВ, які продавець одержав від покупця ще до підписання цього договору.

Згідно з п.4 цього договору відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці, яку видано Дергачівським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.11.2001 №545, балансова вартість зазначеної частини нежитлових будівель, що відчужується , становить 556154,00грн. Вартість усього майнового комплексу складає 623476,00грн.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 11.12.2001 ТОВ фірма САТП-2006 передало, а ТОВ «Агропром» прийняло 89/100 частин майнового комплексу, а саме: АБК (адміністративно побутовий комплекс); головний корпус з переходом літ. «А-1», «А-3»; КПП (контрольно-пропускний пункт) літ. «Б-1», загальною площею 4289,20кв.м, які входять до складу нежитлових будівель: "А-1", "А-3", "Г-2", "Г-1", "Д-1", "Б-1", "В-1", "Ж-1", " 3-1", загальна площа яких складає 5727,80 кв.м, що підтверджується актом приймання-передачі від 11.12.2001 (т.1,а.с.73).

10.04.2002 між засновниками учасника ТОВ фірми САТП-2006 укладена додаткова угода, п.1 якої встановлено вивести із складу засновників юридичну особу: ВАТ "САТП-2006", частка в статутному фонді ТОВ фірми САТП-2006 310423,83грн. Частку в статутному фонді передати ОСОБА_7 - 9,65%, ОСОБА_5 - 72,8%, ОСОБА_6 - 17,55%.

Пунктом 2 цієї угоди встановлено, що незалежно від форми внеску учасника в статутний фонд величина його виражається у гривнях на підставі досягнутого учасниками консенсусу (т.1, а.с.66).

В матеріалах справи наявні документи, які підтверджують виконання поточного ремонту трансформаторів ТОВ «Агропром», а саме:

-звітні технічні акти виконання поточного ремонту силових трансформаторів (автотрансформатора), складені в грудні 2002 року (т.2,а.с.80,81);

- протокол випробувань трансформаторного масла трансформатора ТМФ-400 №404794 від 12.12.2002 №121-02 (т.2, а.с.82);

- протокол випробувань трансформаторного масла трансформатора ТМФ-400 №404841 від 12.12.2002 №118-02;

-протоколи випробувань силового трансформатора №1 від 12.02.2002 № 119-02, які складени й електротехнічною лабораторією Харківської ТЕЦ-5 щодо ТОВ "Агропром" та в якому визначений тип трансформатора - ТМФ-400; №404841 (т.2, а.с.83);

-протокол від 12.12.2002 №123-02 випробувань силового трансформатора №2, який складени й електротехнічною лабораторією Харківської ТЕЦ-5 щодо ТОВ "Агропром", в якому визначений тип трансформатора - ТМФ-400; №404794 (т.2, а.с.84);

- протокол випробувань ізоляції кабелю від 12.12.2002 №120-02 (т.2, а. с. 85).

В акті розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додатку 3 до договору про перетікання реактивної енергії) від 16.08.2004 визначено належність електромереж та установок: споживачу - ВАТ "Агропром": кабельна лінія 6кВ, яка складається з кабеля АСБ10(3*120)мм кв., довжиною 3300м, під`єднаних до комірки №30 ЗРУ-6кв ПС "Залютино" (т.2, а.с.87,88).

Також матеріали справи містять протоколи випробувань ізоляції кабелю від 09.11.2005 №2811, від 24.11.2005 №2795, в яких визначено марка кабелю- АСБ, перетин 3*120, довжина 3300м, та в яких визначено місце випробувань - ТОВ «Агропром» (т.2,а.с.89,90).

04.02.2008 між ТОВ "Агропром" (власником мереж) та ТОВ фірмою САТП-2006 (користувачем) укладений договір про спільне використання технологічних мереж, п.1 якого встановлено, що власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точці приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. У п.1.2 цього договору встановлено, що передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в додатку "Однолінійна схема". Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, на нижніх зажимах вихідного автомату РУ-0,4кв ЗТП-800КВа, яч. 31 ПС "Залютино" (т.2, а.с.91-96, т.8, а.с.106-124).

Відповідно до п.п.2.1,2.3 цього договору власник мереж зобов`язується утримувати технологічні мережі спільного використання у належному технічному стані, формувати електричну схему цих мереж відповідної пропускної здатності та забезпечувати технічну можливість для передачі електричної енергії до межі балансової належності суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач. Забезпечувати збереження на території власника засобів обліку та пломб на них відповідно до акта про пломбування, оформленого в установленому ПКЕЕ порядку.

У розділі п.6 цього договору визначено підстави для припинення спільного використання технологічних мереж власником.

У додатку №8 до договору про постачання електричної енергії від 04.02.2008 №531129 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" визначено балансову належність електромереж та установок: електропередавальної організації - ЗТП-800кВА 6/0,4кв від яч.31 ПС "Залютино"; споживача - ввідний кабель, шафа обліку 0,4кВ з підключеними струмоприймачами. Електропередавальна організація несе відповідальність за технічний стан ЗТП-800кВА (т.2, а.с. 97).

Зі змісту вказаного договору та додаткових угод до нього вбачається, що сторони цього договору власником мереж визначили ТОВ "Агропором", а користувачем - ТОВ фірму САТП-2006, з відповідними правами та обов`язками щодо користування та розпорядження цими об`єктами.

22.07.2010 на загальних зборах засновників ТОВ «Аліса-Лайн», оформлених протоколом №1, прийняті рішення: створити ТОВ «Аліса-Лайн»; сформувати статутний фонд в розмірі 1000,00грн та розподілити статуний фонд між учасниками наступним чином: ОСОБА_9 - 500,00грн, що складає 50% частки в статутному капіталі; ОСОБА_2 - 500,00грн, що становить 50% частки в статутному капіталі (т.3, а.с.112).

24.09.2010 між ТОВ "Агропром" (продавцем) та ОСОБА_9 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, п.1 якого встановлено, що продавець передав, а покупець прийняв у власність майновий комплекс, загальною площею 4330,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Цей майновий комплекс складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, будівлі льоху, огорожі. Будівлі адміністративно-виробничого комплексу, загальною площею 4283,80кв.м, позначені літерами: "А-3", "А1-2", "А2-1" , будівля контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, позначена літерою "Б-1", будівля льоху позначена літерою "В", огорожа за №1-3 (т.2, а.с.100,101).

19.11.2010 між ТОВ "Аліса-Лайн" та ОСОБА_9 укладений договір про передачу нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ "Аліса-Лайн", п.1 якого встановлено, що у зв`язку з участю у створенні ТОВ "Аліса-Лайн" ОСОБА_9 - як частку своєї долі передає до статутного капіталу право власності на майновий комплекс, загальною площею 4330,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Цей весь майновий комплекс складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, будівлі льоху, огорожі. Будівлі адміністративно-виробничого комплексу, загальною площею 4283,80грн, позначені літерами: "А-3", "А1-2", "А2-1"; будівля контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, позначена літерою "Б-1"; будівля льоху позначена літерою "В", огорожа позначена №1-3 (т.2, а.с.102).

23.11.2010 загальними зборами учасників ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН», прийнято рішення, оформлене протоколом №3, яким, зокрема, вирішили збільшити статутний фонд товариства на 1868900, 00грн за рахунок майнових внесків його учасників: ОСОБА_10 , яка вносить майно (майновий комплекс загальною площею 4330,10кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ) (т.3,а.с.167).

У висновку про можливість електропостачання споживача за існуючими схемами від 12.01.2011, затвердженому заступником голови правління директором «Харківенергозбут» зазначено, що у зв`язку зі зміною власника та переукладенням договору з ТОВ «Агропром» на ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» підтверджено електропостачання електроустановок по ІІІ-й категорії надійності за існуючими схемами: виробничий цех; адреса точки обліку: Харківська область, Дергачівський район, АДРЕСА_3; дозволена потужність 800кВ; напруга в точці приєднання 6,0кВ; найменування приєднання ПС «Залютино»; найменування ПЛ, КЛ - ПЛ-6кв «Спецавтобаза»; ТП б/н 2Ч400кВа; точка підключення №30 ПС 330кВ «Залютино», у тому числі субспоживач ТОВ фірма САТП-2006 авторемонтний бокс; адреса точки обліку: Харківська область, Дергачівський район, АДРЕСА_3; дозволена потужність 5,0; напруга в точці приєднання 0,4кВ; найменування приєднання ПС «Залютино»; найменування Пл, КЛ- ПЛ-0,4кВ від РУ-0,4 ЗТП 6/04кВ ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН»; №ТП- б/н 2Ч400кВа; точка підключення РУ-0,4кВ ЗТП 6/0,4кВ ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» (т.2, а.с.112).

10.02.2011 між ТОВ «Аліса-Лайн» (споживачем) та ДП «Національна енергетична компанія» «Укренерго» укладений договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, п.1.2 якого встановлено, що передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в додатку №6 «Однолінійна схема». Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії в точках розмежування балансової належності сторін, визначених згідно з додатком №3 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності»: ПС «Залютине» ЗРП-6кВ ком. 30 (т.2,а.с.114-120).

У п. 1 додатку 3 до договору про технічне забезпечення електропостачання споживачів від 10.02.2011 №13-28НП-11 «Акт розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності сторін» встановлено, що межа балансової належності встановлюється: Харківські МЕМ - комірка КРУ №30 (диспетчерське найменування - «Спецавтобаза») ЗРУ-6кВ ПС-330кВ «Залютино», УРЗА; ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» - кабельна лінія 6кВ, яка складається з одного кабеля ААБ-6 3Ч150мм кв, підключеного до комірки №30 ЗРУ-6Кв ПС-330Кв «Залютино». ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» несе відповідальність, зокрема, за: технічний стан кабельної лінії, (ААБ-6 3Ч150мм кв), кабельних кінцевих муфт та болтових з`єднань кабельних наконечників до ошиновки комірки №30 ЗРУ-6Кв пс-330Кв «Залютино» тощо (т.2,а.с.126).

02.08.2017 Головне управління Держпраці у Харківській області надало ТОВ "Аліса-Лайн":

1) дозвіл №582.17.63, зокрема, на експлуатацію:

-електричного устаткування електричних мереж напругою понад 100В:

-підстанції трансформаторної комплектної КТП-400Ква 6/0,4Кв, трансформатори типу ТМ-400/6/0,4, зав. №н/в, 1978, СРСР) (т.2, а.с.134);

2) дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №533.11.63-118.22.0 (т.2, а.с.133).

13.02.2018 ТОВ фірма САТП - 2006 звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліса-Лайн" про:

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою САТП- 2006 права власності на наступне майно: трансформатор ТС-400 ТМФ - 2 шт.; наружна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м, що підключена до комірки №ЗО підстанції ПС 330 кВ "Залютине", яке розташоване у АДРЕСА_3;

- витребування з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у ТОВ "Аліса-Лайн" та передачі ТОВ фірмі САТП-2006 наступного майна: трансформатор ТС-400 № 15 та 15а - 2 шт.; наружна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300м, що підключена до комірки № 30 підстанції ПС 330 кВ "Залютине", яке розташоване у АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 5-99).

12.03.2018 ТОВ "Аліса-Лайн" подано заяву про застосування позовної давності у справі №922/329/18, в якій відповідач зазначив, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності. З моменту укладення з ТОВ "Агропром" договору купівлі-продажу від 11.12.2001 право власності позивача ніким не визнавалось, доступу до майна у позивача не було. З 11.12.2001 й до цього часу позивач не здійснював будь-яких законних дій щодо повернення майна, а навпаки здійснив дії протилежного змісту, а саме приєднався до електричних мереж як співспоживач (т.2, а.с.63).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.08.2018 у справі №922/329/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у цій справі, позовні вимоги задоволено повністю (т.6, а.с. 27-43; а.с. 228-242).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.05.2019 рішення Господарського суду Харківської області від 31.08.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у справі №922/329/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області (т.7, а.с. 130-140).

При цьому Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином всіх зібраних у справі доказів, оскільки відповідно до протоколу від 06.06.1999 позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ САТП-2006 постановлено прийняти участь в організації та створенні ТОВ фірми САТП-2006 з відчуженням "цілісного майна" балансовою вартістю на суму до 1244479,00 грн, згідно списків, доданих до протоколу. Проте, позивач не надав суду зазначених списків, вони відсутні в матеріалах справи, а, отже, суди не встановили яке саме "цілісне майно", яке зазначено у вказаних в протоколі списках, було відчужено за рішенням зборів ВАТ САТП-2006. Зведена відомість переданого майна у статутний фонд позивача (а.с. 52, т.с. 1), до переліку переданого майна якої внесено, в т.ч. А.П.Б., Головний корпус, К.П.П., а також трансформатори ТС-400, електричне обладнання, не може вважатися такими списками чи додатком до протоколу зборів ВАТ САТП-2006 від 06.06.1999. Також зазначив, що суди не встановили, якими саме документами підтверджується перелік майна, щодо якого ВАТ САТП-2006 прийнято рішення про передачу до статутного фонду позивача, а також яке саме майно було передано згідно прийнятим засновником рішенням. Крім того, Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку зібраним доказам для правильного застосування норм закону про позовну давність, а суд апеляційної інстанції не перевірив правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи щодо початку перебігу позовної давності. При цьому зазначив, що обставини проведення інвентаризації позивачем не узгоджується з нормами статті 261 ЦК України, а проведення інвентаризації залежало виключно від волевиявлення позивача, тому не може свідчити про обставини, коли він дізнався чи міг дізнатися про своє порушене право.

09.09.2019 позивачем надана місцевому господарському суду відповідь на відзив, до якої, зокрема, надана: нотаріально посвідчена заява ОСОБА_11 , в якій зазначено, що вона з 01.03.2004 по 31.08.2016 працювала на посаді головного бухгалтера у ТОВ фірмі САТП-2006 та у 2001-2003 рр. працювала у ВАТ «САТП 2006» (т.9,а.с.1-61); список переданого автотранспорту з балансу ВАТ САТП-2006 в статутний капітал ТОВ фірми САТП-2006 за грудень 2001р (т.9,а.с.17); наказ ТОВ фірми САТП-2006 «Про прийняття на облік автотранспорту» від 29.12.2001 №2; акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (т.9,а.с.18-44); протокол хімічного аналізу трансформаторного масла від 06.09.1978 №441 (т.9,а.с.45); протокол випробування силового трансформатора від 07.09.1978 (т.9,а.с.46); технічна відомість виконання робіт по ревізії силового трансформатора від 06.09.1978 (т.9,а.с.47).

10.09.2019 відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «САТП-2006» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та відмовити у задоволенні позову (т.9,а.с. 88-90).

20.09.2019 місцевим господарським судом постановлено оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (т.9,а.с.119-134).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на два трансформатори ТС-400ТМФ та зовнішню високовольтну кабельну лінію 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м, що підключена до комірки №ЗО підстанції ПС 330 кВ "Залютине", яка розташована у АДРЕСА_3 та витребування цього майна у ТОВ «Аліса-Лайн».

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень пунктів 5, 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність, і застосування цих засад полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування мають бути належними і справедливими стосовно усіх суб`єктів цивільних правовідносин та відповідати загальновизнаним нормам обороту.

При цьому, концепція добросовісності може використовуватися судом в будь-якій ситуації, щоб виправити несправедливість, яка б мала місце, якщо б застосовувалися традиційні правила.

Принцип непорушності права власності гарантований Конституцією України та узгоджується з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності здійснюється господарським судом за наявності існуючого (згідно приписів законодавства) права власності на майно в межах спору власника з іншою особою про право на це майно.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позов про визнання права власності може пред`являти виключно власник такого майна. Відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі. Судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, згідно з вимогами статті 392 Цивільного кодексу України є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду і до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач виконав дії, спрямовані на заперечення наявного у позивача права, на захист якого подано позов або утверджує за собою право, яке належить позивачу, тобто ті, які свідчать про порушення або оспорення існуючого права.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Тому до предмету доказування за цим позовом входить установлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Позивач стверджує, що підставою набуття ним права власності на спірне майно стало рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ САТП-2006 від 06.06.1999 та звітна відомість, як додаток до цього протоколу, а також акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів №№12,15.

Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент прийняття рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ «САТП-2006» від 06.06.1999) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом передачі нерухомого майна у власність ВАТ "Спеціалізоване автотранспортне підприємство 2006" від 14.11.2001 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області передало, а ВАТ "САТП-2006" прийняло у власність нерухоме майно, зокрема, н/в повітряні лінії, н/в кабельні лінії, н/в площі в/в кабельної лінії, внутрішньо майданчикові кабельні лінії (т.1, а.с. 38).

Листом від 29.01.2018 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області повідомило, що за даними інформаційного обліку у 1995 році регіональним відділенням було здійснено приватизацію об`єктів комунальної власності та створено ВАТ "Спеціалізоване АТП 2006" (ЄДРПОУ 450789). Також повідомлено про те, що об`єктів, які не були включені до статутного капіталу ВАТ «Спеціалізоване АТП 2006», немає (т. 1, а.с.37).

06.06.1999 проведені позачергові збори акціонерів ВАТ «САТП-2006», оформлені протоколом, на яких прийнято рішення про участь в організації та створенні ТОВ САТП-2006 з відчуженням цілісного майна балансовою вартістю до 1244479,00грн згідно списків, доданих до протоколу (т.1,а.с.53-56).

Позивачем до позовної заяви не надані списки, зазначені у протоколі ВАТ «САТП-2006» від 06.06.1999.

Верховний Суд у п.15 постанови від 29.05.2019 при перегляді рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції у цій справі зазначив, що позивач не надав суду зазначених списків, вони відсутні в матеріалах справи, а, отже, суди не встановили яке саме "цілісне майно", яке зазначено у вказаних в протоколі списках, було відчужено за рішенням зборів ВАТ «САТП-2006» від 06.06.1999.

При новому розгляді справи позивачем також не надано суду списків, які додані до протоколу позачергових зборів акціонерів ВАТ «САТП-2006» від 06.06.1999, а отже суд позбавлений можливості встановити яке саме майно за рішенням акціонерів ВАТ «САТП-2006» мало увійти до статутного капіталу ТОВ САТП-2006 як внесок засновника - ВАТ «САТП-2006».

Відповідно до статті 21 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент створення ТОВ фірми САТП-2006) право колективної власності виникає на підставі: добровільного об`єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об`єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на момент створення ТОВ фірми САТП-2006) об`єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом. Внесок членів господарського товариства може складатись з основних та оборотних фондів, грошових коштів, цінних паперів. Член господарського товариства має право за загальною згодою передати в рахунок свого внеску право користування належним йому майном або результатами його інтелектуальної праці.

24.09.1999 загальними зборами засновників ТОВ фірми "САТП-2006" прийнято рішення створити ТОВ фірму САТП-2006 (т.1, а.с.47).

24.09.1999 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ВАТ «САТП-2006» укладений установчий договір ТОВ фірми «САТП-2006», п.2.3 якого встановлено, що уставний фонд розподілений між учасниками товариства з такими частками: ОСОБА_7 - 27,81%, ОСОБА_5 -27,81%, Фадєєв С. М. -27,81%, ВАТ «САТП-2006»-16,57% (т.1, а.с.48-50).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що статутний фонд ТОВ фірми САТП-2006 на момент його створення сформований за рахунок грошових внесків учасників товариства.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.10.1999 зареєстровано ТОВ фірму САТП-2006 (т.1, а.с.125,126).

26.10.1999 на загальних зборах учасників ТОВ фірми САТП-2006, оформлених протоколом, прийнято рішення затвердити статутний фонд в розмірі 371023,00грн, з яких: майно на суму 368803,00грн та 2220,00грн - грошові кошти. Незалежно від форми вкладу учасника в статутний фонд розмір його визначається у гривнях за консенсусом учасників: ОСОБА_7 - 8717,40грн, що становить 2,35% статутного фонду, ОСОБА_5 - 9617,40,00грн, що становить 2,6% статутного фонду, ОСОБА_6 - 3117,40грн, що становить 0,84% статутного фонду, ВАТ «САТП-2006» - 349570,80грн, що становить 94,21% статутного капіталу. Доручено Фадєєву С .М. підписати зміни до статуту, надати уставні документи для реєстрації в Дергачівську районну державну адміністрацію (т.1, а.с.51).

При цьому, у вказаному протоколі не визначено, яке саме майно передає ВАТ «САТП-2006» до статутного капіталу ТОВ фірми "САТП-2006" та яка його вартість.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення учасників ТОВ фірми САТП-2006 від 26.10.1999) установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів.

Пунктом а) частини 1 статті 59 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення учасників ТОВ фірми САТП-2006 від 26.10.1999) до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - ї" статті 41 цього Закону, належить: встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення учасників ТОВ фірми САТП-2006 від 26.10.1999) учаснику товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства.

Матеріали справи не містять свідоцтва ТОВ фірми САТП-2006, яким би підтверджувалось внесення ВАТ «САТП-2006» спірного майна до статутного капіталу ТОВ фірми САТП-2006.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 16 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення учасників ТОВ фірми САТП-2006 від 26.10.1999) товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного фонду. Збільшення статутного фонду може бути здійснено лише після внесення повністю всіма учасниками своїх вкладів (оплати акцій), крім випадків, передбачених цим Законом. Зменшення статутного фонду при наявності заперечень кредиторів товариства не допускається. Рішення товариства про зміни розміру статутного фонду набирає чинності з дня внесення цих змін до державного реєстру.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу ТОВ фірми САТП-2006 складає 331876,03грн, який мав бути сформований до 04.10.2000 (т.1,а.с.125-128).

Матеріали справи не містять доказів подання до органів державної реєстрації змін до Статуту ТОВ фірми САТП-2006 на підставі рішення загальних зборів учасників цього товариства від 26.10.1999, а також Статуту ТОВ фірми САТП-2006, з якого б вбачався розмір внеску ВАТ «САТП-2006» та порядок його формування.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно вказаного протоколу від 26.10.1999 розмір статутного капіталу товариства становить 371023,00грн, тоді як у ЄДРПОУ розмір статутного капіталу цього товариства визначений у розмірі 331876,03грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ВАТ "САТП-2006" прийняло у власність нерухоме майно, зокрема, н/в повітряні лінії, н/в кабельні лінії, н/в площі в/в кабельної лінії, внутрішньомайданчикові кабельні лінії від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області лише 14.11.2001, тоді як рішення загальних зборів учасників ТОВ фірми САТП-2006 про збільшення статутного капіталу товариства, у тому числі за рахунок майна ВАТ «САТП-2006» на загальну суму 368803,00грн прийнято 26.10.1999, тобто більше чим за рік до передачі ВАТ «САТП-2006» у власність цього майна.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів справи надана додаткова угода між засновниками ТОВ фірми САТП - 2006 від 10.04.2002, в п.1 якої засновники дійшли згоди: вивести зі складу засновників юридичної особи: ВАТ "САТП-2006", частка якого в статутному фонді ТОВ фірми САТП-2006 - становить 310423,83грн, також у цій угоді зазначено, що вона є невід`ємною частиною установчого договору, зареєстрованого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області 24.09.1999 №582 (т.1, а.с. 66).

Отже, зі змісту вказаної додаткової угоди вбачається, що частка ВАТ "САТП-2006" у статутному фонді ТОВ фірми САТП-2006 становила 310423,83грн, тоді як згідно рішення загальних зборів ТОВ фірми САТП-2006 від 26.10.1999 розмір частки ВАТ "САТП-2006" у статутному фонду ТОВ фірми САТП-2006 збільшений до 349570,80грн, що в сукупності свідчить про те, що розмір частки ВАТ "САТП-2006" у статутному фонді ТОВ фірми САТП-2006 був збільшений не на підставі рішення загальних зборів зборів ТОВ фірми САТП-2006 від 26.10.1999.

Таким чином, матеріали справи не містять будь-якого установчого документа, на підставі якого збільшений розмір частки ВАТ "САТП-2006" у статутному фонді ТОВ фірми САТП-2006 та за рахунок якого майна (грошових коштів чи індивідуально визначеного майна) відповідне збільшення відбулось.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що у зведеній відомості переданого майна у статутний фонд ТОВ фірми САТП-2006, на яку посилається позивач як на доказ наявності у нього права власності на спірне майно, зазначено, що вона складена згідно рішення загальних зборів ВАТ САТП-2006 від 06.06.1999, а також протоколу правління від 01.12.2001 та наказу від 01.12.2011 №20, та у якій визначено, зокрема, таке майно: зовнішні, внутрішньомайданчикові високовольтні кабельні лінії, А.Б.П., головний корпус, КПП, трансформатор ТС-400, обладнання електричне. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказаний документ не містить дати його складання.

Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 у цій справі зазначив, що зведена відомість переданого майна у статутний фонд позивача (а.с. 52, т.с. 1), до переліку переданого майна якої внесено, в т.ч. А.П.Б., Головний корпус, К.П.П., а також трансформатори ТС-400, електричне обладнання, не може вважатися такими списками чи додатком до протоколу зборів ВАТ САТП-2006 від 06.06.1999, оскільки містить посилання на документи, датовані пізніше - протокол правління №11 від 01.12.2001 та наказ №20 від 01.12.2001. Названі протокол та наказ також позивачем не надані суду і в матеріалах справи відсутні.

При новому розгляду справи позивачем також не надані до матеріалів справи протокол правління №11 від 01.12.2001 та наказ №20 від 01.12.2001, на підставі яких складена відповідна зведена відомість.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних первинних документів на підтвердження набуття ним права власності на майно, яке є предметом спору, та внесення його ВАТ "САТП-2006" до статутного капіталу позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 15.11.2001 Наглядовою радою ВАТ «САТП-2006» прийнято рішення, оформлене протоколом №3, яким затверджено рішення правління про укладення договору купівлі-продажу АБК, головного корпусу з переходом, КПП за ціною продажу 150000грн з покупцем ТОВ "АГРОПРОМ" (т.1, а.с.70).

11.12.2001 між ТОВ фірма САТП-2006, яке є представником ВАТ «Спеціалізоване автотранспортне підприємство -2006» на підставі доручення, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. від 11.12.2001 за №2559 (продавцем) та ТОВ «Агропром» (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І. В., п.1 якого встановлено, що продавець купив 89/100 частин майнового комплексу, який розташований в с.Подвірки Дергачівського району, Харківської області по вул. Дзержинського під № 5 (назву вулиці змінено на вул. Курязька, 5), а саме: будівлі - АБП, головний корпус з переходом літ. "А-1", "А-3", КПП літ. "Б-1", загальною площею 4289,20 кв.м, які входять до складу нежитлових будівель: "А-1", "А-3", "Г-2", "Г-1", "Д-1", "Б-1", "В-1", "Ж-1", " 3-1", загальна площа яких складає 5727,80 кв.м (т.1, а.с.71,72).

Ця частина нежитлових будівель майнового комплексу, що відчужується, належить ВАТ «САТП-2006» на праві колективної власності на підставі свідоцтва на право власності на майновий комплекс, що видано виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області на підставі рішення Виконкому Солоницівської селищної ради від 13.11.2001 за реєстром №380, зареєстрованого в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації Харківської області 27.11.2001 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №41 (п.2 договору від 11.12.2001).

Відповідно до п.3 цього договору продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинено за 158925,00грн разом з ПДВ, які продавець одержав від покупця ще до підписання цього договору.

Згідно з п.4 цього договору відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці, яку видано Дергачівським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.11.2001 №545, балансова вартість зазначеної частини нежитлових будівель, що відчужується , становить 556154,00грн. Вартість усього майнового комплексу складає 623476,00грн.

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 11.12.2001 ТОВ фірма САТП-2006 передало, а ТОВ «Агропром» прийняло 89/100 частин майнового комплексу, а саме: АБК (адміністративно побутовий комплекс); головний корпус з переходом літ. «А-1», «А-3»; КПП (контрольно-пропускний пункт) літ. «Б-1», загальною площею 4289,20кв.м, які входять до складу нежитлових будівель: "А-1", "А-3", "Г-2", "Г-1", "Д-1", "Б-1", "В-1", "Ж-1", " 3-1", загальна площа яких складає 5727,80 кв.м, що підтверджується актом приймання-передачі від 11.12.2001 (т.1,а.с.73).

Отже, зі змісту умов договору купівлі-продажу від 11.12.2001, укладеного між ВАТ «Спеціалізоване автотранспортне підприємство -2006», від імені якого на підставі доручення діяло ТОВ фірма САТП-2006, та ТОВ «Агропром», вбачається, що останньому продано, зокрема, майно, визначене у зведеній відомості переданого майна у статутний фонд ТОВ фірми САТП-2006.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у п.15 постанови від 29.05.2019 у цій справі, зазначивши, таке: « В матеріалах справи міститься протокол спостережної ради ВАТ САТП-2006 від 15.11.2001 про продаж трьох об`єктів нерухомості: АБК, головний корпус та КПП, які одночасно зазначені у зведеній відомості, як об`єкти, що передані в статутний фонд позивача. При цьому, позивач не заперечує правомірності продажу власником - ВАТ САТП-2006 трьох названих вище об`єктів нерухомості згідно з договором від 11.12.2001».

Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 04.02.2020 та підтвердили представники позивача, спірні трансформатори на момент укладення договору купівлі-продажу від 11.12.2001 знаходились в головному корпусі з переходом літ. "А-1", "А-3", який був проданий ВАТ «САТП-2006» ТОВ «Агропром» і на момент розгляду справи їх місцезнаходження не змінено.

04.02.2008 між ТОВ "Агропором" (яке визначено у договорі як власник мереж) та ТОВ фірмою "САТП-2006" (яке визначено у цьому договорі як користувач мереж) укладений договір про спільне використання технологічних мереж, п.1 якого встановлено, що власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точці приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. У п.1.2 цього договору встановлено, що передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в додатку "Однолінійна схема". Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, на нижніх зажимах вихідного автомату РУ-0,4кв ЗТП-800КВа, яч. 31 ПС "Залютино" (т.2, а.с.91-96, т.8, а.с.106-124).

Відповідно до п.п.2.1,2.3 цього договору власник мереж зобов`язується утримувати технологічні мережі спільного використання у належному технічному стані, формувати електричну схему цих мереж відповідної пропускної здатності та забезпечувати технічну можливість для передачі електричної енергії до межі балансової належності суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач. Забезпечувати збереження на території власника засобів обліку та пломб на них відповідно до акта про пломбування, оформленого в установленому ПКЕЕ порядку.

У розділі 6 цього договору визначено підстави для припинення спільного використання технологічних мереж власником.

Зі змісту вказаного договору та додаткових угод до нього вбачається, що сторони цього договору власником мереж визначили ТОВ «Агропором», а користувачем ТОВ фірму САТП-2006, отже з 04.02.2008 позивач за будь-яких обставин був обізнаний, що ТОВ «Агропором» визначає себе власником спірного майна.

В матеріалах справи наявні документи, які підтверджують виконання поточного ремонту трансформаторів ТОВ «Агропром», а саме: звітні технічні акти виконання поточного ремонту силових трансформаторів (автотрансформатора), складені у грудні 2002 року (т.2,а.с.80,81); протокол випробувань трансформаторного масла трансформатора ТМФ-400 №404794 від 12.12.2002 №121-02; протокол випробувань трансформаторного масла трансформатора ТМФ-400 №404841 від 12.12.2002 №118-02; протоколи випробувань силового трансформатора №1 від 12.02.2002 № 119-02, який складени й електротехнічною лабораторією Харківської ТЕЦ-5 щодо ТОВ "Агропром" та в якому визначений тип трансформатора - ТМФ-400; №404841 (т.2, а.с.83); протокол від 12.12.2002 №123-02 випробувань силового трансформатора №2, який складени й електротехнічною лабораторією Харківської ТЕЦ-5 щодо ТОВ "Агропром", в якому визначений тип трансформатора - ТМФ-400; №404794 (т.2, а.с.84); протокол випробувань ізоляції кабелю від 12.02.2002 №120-02 (т.2, а. с. 85). Також матеріали справи містять протоколи випробувань ізоляції кабелю від 09.11.2005 №2811, від 24.11.2005 №2795, в яких визначено: марка кабелю- АСБ, перетин 3*120, довжина 3300м, та в яких визначено місце випробувань - ТОВ «Агропром» (т.2,а.с.89,90).

Отже, з наведених доказів вбачається, що з моменту придбання ТОВ «Агропром» 89/100 частин майнового комплексу у ВАТ «САТП -2006» майно, що є предметом спору, знаходилось, обслуговувалось та використовувалось ТОВ «Агропром».

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в актах приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № 12 та №15 (т.1,а.с.57,58), на які позивач посилається, як на доказ в підтвердження передачі спірного майна до статутного фонду ТОВ фірма САТП-2006, зазначений трансформатор ТС-400 (інвентарні номери № 71 та № 71а) первинною балансовою вартістю 246,70грн; зовнішні, внутрішнімайданчикові високовольтні кабельні лінії № 29 первинною вартістю 109255,00грн (інвентарний № 29 ВАТ «САТП-2006). При цьому, акт №15 не містить року випуску трансформатора, ні номера паспорта, ані короткої характеристики цього об`єкту, за яким можна його ідентифікувати. А також акти внутрішнього переміщення не є первинними документами та належними доказами, які підтверджують наявність у позивача права власності на майно, яке є предметом спору.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, в матеріалах справи наявні розбіжності щодо індивідуальних ознак спірного майна - трансформаторів. Так, у акті №15 визначений трансформатор ТС-400, тоді як відповідач стверджує, що має два трансформатори ТМФ 400/10 з заводськими номерами №404794 та № 404841.

Відповідно до статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Проте, звертаючись до суду з позовом, позивач не визначив індивідуальних ознак спірних трансформаторів, за якими можна ідентифікувати майно серед іншого, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати майно, на яке позивач просить визнати право власності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (76 ГПК України).

Згідно із статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, яке саме майно акціонери ВАТ «САТП-2006» вирішили передати до статутного капіталу ТОВ фірми САТП 2006 та яке майно було передано до статутного капіталу позивача, а також доказів реєстрації внесення змін до Статуту ТОВ фірми САТП-2006 на підставі рішення загальних зборах учасників ТОВ фірми САТП-2006, оформленого протоколом від 26.10.1999, або будь-якого іншого протоколу загальних зборів учасників, на підставі якого збільшено статутний капітал товариства за рахунок майнового внеску ВАТ «САТП-2006», в якому визначено майно, яке передається позивачеві, та внесення відповідних змін до установчих документів товариства.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази у їх сукупності, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких належних доказів на підтвердження у позивача права власності на спірний об`єкт майна, які були б надані суду, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спірні об`єкти нерухомого майна.

Щодо позовних вимог про витребування у ТОВ «Аліса-Лайн» майна: двох трансформаторів ТС-400ТМФ та зовнішньої високовольтної кабельної лінії 6 кв, яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м, що підключена до комірки №ЗО підстанції ПС 330 кВ "Залютине", яке розташоване у с.Подвірки, Дергачівського району, Харківської області по вул. Курязька, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Витребування власником свого майна із незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Так, відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зі змісту вказаних нормативних приписів вбачається, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Отже, для застосування приписів статті 387 ЦК України необхідною умовою є доведення позивачем, насамперед, того факту, що позивач є власником майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з незаконного володіння, як у добросовісного так і у недобросовісного набувача, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

Позов про витребування майна на підставі статті 387 ЦК України підлягає задоволенню у випадку, якщо у власника майна, що вибуло з його володіння і перебуває у володінні іншої особи, залишається право на це майно.

Як встановлено вище судом апеляційної інстанції, позивачем не доведено наявності у нього права власності спірне майно, а отже відсутні правові підстави для витребування цього майна на користь особи, яка не підтвердила належними і допустимими доказами в розумінні статей 76,77 ГПК України факту наявності права власності на це майно, що, відповідно, є підставою для відмови в цій частині позовних вимог.

Щодо поданої 12.03.2018 ТОВ "Аліса-Лайн" заяви про застосування позовної давності у справі №922/329/18, в якій відповідач зазначив, що відповідачем без поважних причин пропущений строк позовної давності, оскільки з моменту укладення з ТОВ "Агропром" договору купівлі-продажу від 11.12.2001 право власності позивача ніким не визнавалось, доступу до майна у позивача не було; з 11.12.2001 й до цього часу позивач не здійснив будь-яких законних дій щодо повернення майна, а навпаки здійснив дії протилежного змісту, а саме приєднався до електричних мереж як співспоживач (т.2, а.с.63), суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частинами 1,2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (ст.257ЦК України).

Відповідно до частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статті 387 і 388 ЦК України не вказують на те, що приписи про позовну давність не застосовуються до правовідносин, врегульованих приписами вказаних статей, а стаття 268 цього кодексу не передбачає, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння належить до вимог, на які позовна давність не поширюється. Крім того, сутність вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не виключає застосування до неї позовної давності.

У постанові від 17.10.2018 у справі № 362/44/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до правовідносин, пов`язаних з витребуванням майна застосовується позовна давність.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого а статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справа № 911/3681/17.

Як зазначалось вище, 04.02.2008 між ТОВ "Агропором" (яке визначено у договорі як власник мереж) та ТОВ фірмою САТП-2006 (яке визначено у цьому договорі як користувач мереж) укладений договір про спільне використання технологічних мереж, п.1 якого встановлено, що власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точці приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 04.02.2020, представник позивача зазначив, що договір на постачання електричної енергії був укладений з ТОВ «Агропром», а ТОВ фірмою САТП-2006 визначено субспоживачем, оскільки позивач споживав значно меншу кількість електричної енергії, з тих самих підстав ТОВ «Агропром» здійснювало і обслуговування електричних мереж. Однак, вказані твердження позивача є безпідставними оскільки: по-перше, вони не підтверджені будь-якими належними доказами; по-друге, факт споживання юридичною особою електричної енергії у обсягах, більших, ніж споживає власник ліній електропередач та трансформаторів, не покладає на таку юридичну особу обов`язку обслуговувати ці об`єкти.

Враховуючи вищевикладене, за будь-яких обставин у 2008 році позивач був обізнаний про те, що ТОВ «Агропром» визначає себе власником технологічних електричних мереж, що підтверджується умовами вищезазначеного договору, стороною якого є позивач.

24.09.2010 між ТОВ "Агропром" (продавцем) та ОСОБА_9 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу, п.1 якого встановлено, що продавець передав, а покупець прийняв у власність майновий комплекс, загальною площею 4330,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Цей майновий комплекс складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, будівлі льоху, огорожі. Будівлі адміністративно-виробничого комплексу, загальною площею 4283,80кв.м, позначені літерами: "А-3", "А1-2", "А2-1" , будівля контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, позначена літерою "Б-1", будівля льоху позначена літерою "В", огорожа за №1-3 (т.2, а.с.100,101).

22.07.2010 на загальних зборах засновників ТОВ «Аліса-Лайн», оформлених протоколом №1, прийняті рішення: створити ТОВ «Аліса-Лайн»; сформувати статутний капітал в розмірі 1000,00грн та розподілити статний фонд між учасниками наступним чином: ОСОБА_9 - 500,00грн, що складає 50% частки в статутному капіталі; ОСОБА_2 - 500,00грн, що становить 50% частки в статутному капіталі (т.3, а.с.112).

19.11.2010 між ТОВ "Аліса-Лайн" та ОСОБА_9 укладений договір про передачу нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ "Аліса-Лайн", п.1 якого встановлено, що у зв`язку з участю у створенні ТОВ "Аліса-Лайн" ОСОБА_9 як частку своєї долі передає до статутного капіталу право власності на майновий комплекс, загальною площею 4330,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Цей майновий комплекс складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, будівлі льоху, огорожі. Будівлі адміністративно-виробничого комплексу, загальною площею 4283,80грн позначені літерами: "А-3", "А1-2", "А2-1"; будівля контрольно-пропускного пункту, площею 46,30кв.м, позначена літерою "Б-1"; будівля льоху позначена літерою "В", огорожа позначена №1-3 (т.2, а.с.102).

У висновку про можливість електропостачання споживача за існуючими схемами від 12.01.2011, затвердженому заступником голови правління директором «Харківенергозбут» зазначено, що у зв`язку зі зміною власника та переукладенням договору з ТОВ «Агропром» на ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» підтверджено електропостачання електроустановок по ІІІ-й категорії надійності за існуючими схемами: виробничий цех; адреса точки обліку: Харківська область, Дергачівський район, АДРЕСА_3; дозволена потужність 800кВ; напруга в точці приєднання 6,0кВ; найменування приєднання ПС «Залютино»; найменування ПЛ, КЛ - ПЛ-6кв «Спецавтобаза»; ТП б/н 2Ч400кВа; точка підключення №30 ПС 330кВ «Залютино» у тому числі субспоживач ТОВ фірма САТП-2006 авторемонтний бокс; адреса точки обліку: Харківська область, Дергачівський район, АДРЕСА_3; дозволена потужність 5,0; напруга в точці приєднання 0,4кВ; найменування приєднання ПС «Залютино»; найменування Пл, КЛ- ПЛ-0,4кВ від РУ-0,4 ЗТП 6/04кВ ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН»; №ТП- б/н 2Ч400кВа; точка підключення РУ-0,4кВ ЗТП 6/0,4кВ ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» (т.2, а.с.112).

25.01.2011 між ТОВ «Аліса-Лайн» (споживачем) та АК «Харківобленерго» (постачальником) укладений договір постачання електричної енергії №53691,01 (т.2, а.с. 105-110).

У п. 1 додатку 3 до договору про технічне забезпечення електропостачання споживачів від 10.02.2011 №13-28НП-11 «Акт розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності сторін» встановлено, що межа балансової належності встановлюється: Харківські МЕМ - комірка КРУ №30 (диспетчерське найменування - «Спецавтобаза») ЗРУ-6кВ ПС-330кВ «Залютино», УРЗА; ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» - кабельна лінія 6кВ, яка складається з одного кабеля ААБ-6 3Ч150мм кв, підключеного до комірки №30 ЗРУ-6Кв ПС-330Кв «Залютино». ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» несе відповідальність, зокрема, за: технічний стан кабельної лінії, (ААБ-6 3Ч150мм кв), кабельних кінцевих муфт та болтових з`єднань кабельних наконечників до ошиновки комірки №30 ЗРУ-6Кв пс-330Кв «Залютино» тощо (т.2,а.с.126).

З наведеного в сукупності вбачається, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент звернення позивача з позовом минуло понад 16 років з проведення загальними зборами акціонерів ВАТ "САТП- 2006" зборів учасників позивача, які оформлені протоколом від 06.06.1999, та прийняття загальними зборами учасників рішення про збільшення учасниками ТОВ фірми САТП 2006 статутного капіталу, однак позивачем не вчинялося будь-яких дій щодо майна, яке знаходиться в головному корпусі майнового комплексу, який з 11.12.2001 придбаний ТОВ «Агропром» та в подальшому увійшов до статутного капіталу ТОВ «Аліса-Лайн» та до якого позивач не має доступу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.11.2019 у справі №911/3680/17 зазначила, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин.

У цій справі позивач не довів, а матеріали справи не містять доказів, що вказували б на поважність причин пропущення позовної давності.

За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Таким чином, враховуючи недоведеність ТОВ фірмою САТП-2006 наявності у нього права власності на спірні об`єкти майна та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, через що підстави для його скасування відсутні.

Щодо доводів позивача про порушення судом при прийнятті рішення норм процесуального права щодо рівності учасників судового процесу, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, призначеного на 16.09.2019 та на 20.09.2019, та судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Ухвалою місцевого господарського суду від 10.09.2019 розгляд справи відкладено на 16.09.2019, при цьому матеріали справи не містять доказів отримання вказаної ухвали жодним учасником судового процесу, однак в судовому засіданні, 16.09.2019, оголошено перерву до 20.09.2019, зі змісту протоколу судового засідання вбачається, що судове засідання розпочалося о 12:14год та закінчилося о 12:22год, отже фактично розгляд справи по суті не здійснювався, що свідчить про дотримання прав позивача на його участь у розгляді справи. 20.09.2019 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на ту обставину, що позивачу не відомий зміст судових рішень, постановлених судом в період з 10.09.2019 по 20.09.2019. Вказане клопотання подано 20.09.2019 об 11:45год безпосередньо до канцелярії суду та підписано заступником генерального директора з правових питань позивача Ісаєвою Я.В., тоді як судове засідання розпочалося о 12:13год, що свідчить про обізнаність позивача про дату та час судового засідання та про можливість представника позивача прибути в судове засідання та обґрунтувати свої вимоги та заперечення. Отже, місцевим господарським судом при прийнятті судового рішення не порушено принципу рівності учасників судового процесу, оскільки позивач був обізнаний про розгляд справи та мав всі можливості висловити свою позицію, при цьому судом враховано принцип розумності строків розгляду справи і процесуальної економії задля недопущення затягування розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дана справа вже була предметом розгляду у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій та направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, при новому розгляді справа розглядалась судом протягом двох місяців, а отже позивач мав достатньо часу для подання всіх доказів та пояснень на обґрунтування позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю фірми САТП-2006 не підлягає до задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 20.09.2019 у справі №922/329/18 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми САТП-2006 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 20.09.2019 у справі №922/329/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24.02.2020.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов