ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/3199/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., за участю секретаря судового засідання Денисевич К.Ю., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Мостовенка Олександра Васильовича (Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе)

про стягнення 100377,92 грн

за участю представників сторін

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - позивач) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мостовенка Олександра Васильовича (далі - відповідач) 100377,92 грн, з яких 91143,24 грн заборгованості по кредиту, в тому числі 14974,96 грн простроченої заборгованості по кредиту, 9234,68 грн заборгованості по процентам, в тому числі 8605,42 грн простроченої заборгованості по процентам.

В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань в частині сплати коштів за кредитним договором №011/2557/500486 від 15.01.2019.

Ухвалою від 27.12.2019 Господарський суд Київської області відкрив провадження у справі, справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу на 04.02.2020, повідомив відповідачу, що відзив на позовну заяву подається у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 24.01.2020 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 31.01.2020 (включно).

04.02.2020 до суду від представника позивача надійшла заява б/н та дати, згідно з якої останній просить позов задовольнити та розглядати справу без його участі.

Ухвалою від 04.02.2020 Господарський суд Київської області відклав судове засідання на 25.02.2020.

В судове засідання 25.02.2020 представники позивача та відповідача не прибули. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

При цьому необхідно зазначити, що до суду повернувся конверт з копією ухвали Господарського суду Київської області від 27.12.2019, яка надсилалась відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Мостовенку Олександру Васильовичу за адресою: АДРЕСА_1 , з відміткою працівників відділу поштового зв`язку про повернення з причин "за закінченням встановленого строку зберігання".

Водночас вищевказана адреса відповідача є адресою місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Мостовенка Олександра Васильовича згідно з інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою (повідомленою суду стороною), і повернуто підприємством зв`язку із по-силанням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчи-нення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонден-ції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 43 ГПК України унормовано, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового про-вадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи.

Оскільки явка представників сторін в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи та прийняття у ній рішення за відсутності представників сторін.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Мостовенком Олександром Васильовичем (позичальник) було укладено кредитний договір № 011/2557/500486 (далі - договір), відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 105000,00 грн (сто п`ять тисяч гривень 00 копійок) (надалі - ліміт), а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до Графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів (далі - Графік) та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені договором (п. 1.1 договору).

Пунктами 1.2 - 1.4 договору передбачено, що кінцевий термін надання кредиту - 15.03.2019 (останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з заявою про отримання траншу кредиту.

Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 15.01.2021 або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договоромі).

Кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, окрім витрат на придбання послуг, сировини, матеріалів, які будуть використані у виробництві продукції, внесків до статутного фонду позичальника, благодійні внески, виплату дивідендів, надання/повернення фінансової допомоги, надання кредитів, погашення інших кредитів.

Відповідно до п. 2.1 договору протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 28 % річних, в т. ч. за користування кредитом після настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного п.1.3 договору. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором.

За п.2.2 договору нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини траншу) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 5.1 - 5.3 договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором. Позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно Графіком. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 15 числа (надалі - дата платежу), та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі. Якщо дата платежу, зазначена в Графіку, не є банківським днем, позичальник зобов`язаний здійснити платіж не пізніше останнього банківського дня, що передує даті платежу, визначеній у Графіку. При простроченні погашення ануїтетного платежу проценти, нараховані на суму простроченої заборгованості за період прострочення, підлягають сплаті додатково до сум, передбачених Графіком.

Згідно з п. 8.1 договору у разі настання обставин дефолту (невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані), кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів: відмовити в наданні кредиту або його частини за договором, скасувати або встановити розмір ліміту в розмірі фактичної заборгованості позичальника за кредитом, вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов`язань за договором, вимагати від позичальника та/або поручителів надання забезпечення (додаткового забезпечення) виконання зобов`язань позичальника за договором.

Як вказано у п. 8.2 договору кредитор вправі скористатись правами, зазначеними у п.8.1 договору та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин, зокрема у випадку порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 12.1 договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань відповідно до договору.

Як вбачається із позовної заяви, спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати кредитних платежів на виконання умов договору № 011/2557/500486 від 15.01.2019, який по суті є кредитним договором.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено параграфом про кредит і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 105000,00 грн, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься банківська виписка по рахунку відповідача.

Судом враховано, що виписка з банку по рахунку позичальника, оформлена відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" , є первинним документом, а тому є належним доказом в підтвердження обставин надання кредиту позичальнику.

Згідно з нормою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Однак судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору, а також положень ст.ст. 525,526 ЦК України та ст. 193 ГК України, свої зобов`язання по оплаті кредитних коштів в порядку та розмірах, що визначені між сторонами та відповідно до погодженого між ними Графіку погашення кредиту та процентів, виконав неналежним чином, сплативши на рахунок позивача по оплаті за кредит у період з 16.01.2019 по 24.09.2019 грошових коштів всього на суму 13092,18 грн, проти нарахованих 28831,72 грн, прострочивши оплату кредиту на суму 91907,82 грн (105000,00 - 13092,18).

У зв`язку із невиконанням позичальником Графіку погашення кредиту та сплати процентів, позивачем 19.09.2019 було направлено на адресу відповідача вимогу від 17.09.2019 вих. № 11/5-164023 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 15.01.2019 № 011/2557/500486, у якій вимагав протягом 30 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення кредиту в повному обсязі разом із сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору.

Як вбачається з офіційного сайту "Укрпошти" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, зазначену вимогу відповідачу було вручено особисто 23.09.2019 за адресою АДРЕСА_1 , відтак строк дострокового повного погашення кредиту є таким, що настав.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що за відповідачем з 24.09.2019 рахується заборгованість по кредиту у розмірі 91907,82 грн, в тому числі прострочена 14974,96 грн.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму кредиту, що є меншою від тієї, що розрахована судом, вимога позивача про стягнення з відповідача 91143,24 грн є обгрунтованою.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як встановлено судом, зокрема п. 5.3 договору, позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 15 числа та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі. Відповідно до змісту графіка - 15 числа кожного місяця, починаючи з 15.02.2019 по 15.01.2021.

При перевірці правомірності здійсненого позивачем нарахування відповідачу суми процентів за користування кредитом, судом враховано позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, відповідно до якої зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вищенаведену позицію Великої Палати Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно з ч. 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Дослідивши розрахунок процентів за користування кредитом наданий позивачем, судом встановлено, що такий здійснений в межах строку кредитування та у відповідності до умов договору, однак арифметично невірно, оскільки, за розрахунками суду, станом на 24.09.2019 за відповідачем рахується заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 16.01.2019 по 24.09.2019 у розмірі 9235,18 грн, в тому числі прострочені проценти у сумі 8605,92 грн.

Однак враховуючи, що суд при вирішенні справи не може виходити за межі заявлених позивачем позовних вимог, вимогу про стягнення з відповідача 9234,68 грн суд вважає обгрунтованою.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що до матеріалів справи відповідачем не було додано належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до приписів ст. ст. 76-79 ГПК України на підтвердження повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором від № 011/2557/500486 від 15.01.2019 у сумах, що заявлені позивачем до стянення у даній справі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" повністю та приймає рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мостовенка Олександра Васильовича на користь банку заборгованості за кредитним договором від №011/2557/500486 від 15.01.2019 в розмірі 100377,92 грн, з яких 91143,24 грн заборгованості по кредиту, в тому числі 14974,96 грн простроченої заборгованості по кредиту та 9234,68 грн заборгованості по процентам, в тому числі 8605,92 грн простроченої заборгованості по процентам.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи-підприємця Мостовенка Олександра Васильовича про стягнення 100377,92 грн задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мостовенка Олександра Васильовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, Печерський район, вул. Лєскова, буд 9, ) 100377 (сто тисяч триста сімдесят сім) гривень 92 копійки заборгованості зі сплати кредитних платежів та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено: 28.02.2020

Суддя В.М. Антонова