ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2020 Справа № 910/16113/19

Суддя - Говорун О.В.

Секретар - Коновалова А.І.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота Україна".

Відповідач Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа".

Про стягнення 154937,97 грн.

Справу розглянуто за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" (далі - відповідач) про стягнення 154937,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору постачання №МТМ-168-П/Пр/1 від 08.07.2019 в частині здійснення оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, а також нараховану пеню та 3% річних.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.10.2019 розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Учасники розгляду справи були повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

26.12.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості за поставлений товар у сумі 151533,66 грн, з урахуванням вказаного просить стягнути 7576,65 грн пені та 622,74 грн 3% річних.

14.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог, з посиланням на те, що договором від 08.07.2019 не передбачено нарахування пені замовнику за несвоєчасні розрахунки за договором, відповідач є комунальним підприємством, у зв`язку з чим на спірні правовідносини не розповсюджуються вимоги ч. 2 ст. 231 ГПК України. Крім того, порушення зобов`язань відбулось за відсутності вини відповідача, а отже відсутні підстави для стягнення 3 процентів річних. Також просив розглянути справу за відсутності його представника.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

08.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (далі - постачальник) та комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" (далі - замовник) укладено договір (далі - договір) № МТМ -168-П/Пр/1, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, постачальник зобов`язується передати, а замовник прийняти та оплатити сортовий прокат (далі - товар) на умовах, що передбачені даним договором. Найменування, асортимент та ціна товару наведені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (а.с.13-17).

Відповідно до п.3.1 договору, ціна договору становить 157122,06 (сто п`ятдесят сім тисяч сто двадцять дві) грн 06 коп., у тому числі ПДВ 26187,01 грн.

Згідно з п.3.6 договору, розрахунки проводяться з відстрочкою платежу 45 днів після поставки на склад замовника.

Відповідно до п.4.1 договору, постачальник зобов`язаний здійснити передачу товару на протязі 15 календарних днів з дати отримання ним письмової заявки від замовника. У випадку, якщо поставка товару була здійснена без заявки, однак сторонами були оформлені та підписані видаткові накладні, поставка товару вважається погодженою і такою, що відповідає умовам договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов`язань за даним договором (п.10.3 договору).

На виконання умов договору від 08.07.2019, позивачем поставлений відповідачу товар на загальну суму 151533,66 грн, що підтверджується видатковою накладною №148 від 21.08.2019, довіреністю №49 від 21.08.2019 та товарно-транспортною накладною від 21.08.2019 (а.с. 18-22).

Поставлений позивачем товар прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень.

Отриманий товар відповідач, згідно з п.3.6 договору, повинен був оплатити з відстрочкою платежу 45 днів після поставки товару на склад замовника, тобто в строк до 07.10.2019 включно (з урахуванням вихідних днів).

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

25.11.2019 та 26.11.2019 відповідачем сплачено заборгованість за поставлений товар на загальну суму 151533,66 грн, що підтверджується відповідними банківськими виписками (а.с.50-51).

Отже, відповідачем заборгованість за поставлений товар була сплачена в повному обсязі після пред`явлення позову до суду.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 7576,65 грн та 3% річних 622,74 грн за період з 06.10.2019 по 24.11.2019.

Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню на підставі ч.2 ст.231 ГК України посилаючись на те, що відповідач належить до державного сектору економіки.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з ч.2 ст.22 ГК України, суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Відповідач в цій справі - комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" є комунальним підприємством та засноване на комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, від імені і в інтересах якої права суб`єкта комунальної власності здійснює Маріупольська міська рада, що зазначено у п. 1.2. Статуту даного підприємства (а.с.62).

Отже, відповідач не є суб`єктом господарювання державного сектора економіки що унеможливлює застосування ч.2 ст. 231 ГК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем пені в сумі 7576,65грн.

Щодо стягнення 3% річних, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача нарахування 3 % річних, суд вважає вимоги в цій частини такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 597,83 грн за період з 08.10.2019 по 24.11.2019.

Доводи відповідача щодо відсутності вини в порушенні строку виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, збитковістю та обмеженістю матеріальних ресурсів, суд до уваги не приймає, оскільки виходячи зі змісту ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" (87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Гризодубової, 1, ідентифікаційний код юридичної особи - 33760279) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м.Київ, вул.Черняховського, б.29, ідентифікаційний код юридичної особи -41323412) 3% річних у розмірі 597 (п`ятсот дев`яносто сім) грн 83 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2281 (дві тисячі двісті вісімдесят одна) грн 87 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.02.2020.

Суддя О.В. Говорун