ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Справа№ 911/470/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.

від позивача: Преснякова І.В. ордер серія Кв №803543 від 03.10.2019;

від відповідача: Васійчук Л.Ф. довіреність № 1-2243 від 23.01.2020;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління "Укртранстехзв`язок", м. Боярка, Київська обл.

на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 (повний текст складено 27.06.2019)

у справі №911/470/19 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергума -2010", м. Київ

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління "Укртранстехзв`язок", м. Київ

про стягнення 246102,28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтергума -2010" (далі - ТОВ "Інтергума -2010", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління "Укртранстехзв`язок" (далі -АТ "Укртрансгаз", відповідач) про стягнення 246 102,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач оплату за отриманий за Договором від 20.11.2017 № товар провів з простроченням встановленого строку, у зв`язку з чим у позивача виникло право для нарахування та стягнення з відповідача 26 327,03 грн 3% річних, 77 433,03 грн інфляційних втрат, 142 342,22 грн пені, що в загальній сумі складає 246102,28 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.06.2019 у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Інтергума -2010" 142 342,22 грн пені, 77 433,03 грн інфляційних, 26 327,03 грн 3 % річних, 3691,53 грн витрат на сплату судового збору та 25000 грн витрат на правову допомогу.

Обґрунтовуючи задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача впродовж наведених в позові періодів, отже відповідач є таким, що порушив виконання свого грошового зобов`язання. Зазначені обставини, за висновком суду першої інстанції, є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п.10.3 Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Укртрансгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неповнотою та неправильністю установлення судом обставин, що мають значення для справи. Так, за твердженням відповідача, саме позивач прострочив виконання свого обов`язку з поставки товару, тому відповідач на підставі ч.3 ст. 538 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) скористався правом зупинити виконання зустрічного зобов`язання з оплати товару. Отже дії відповідача були правомірними та стали наслідком вчинення позивачем господарського правопорушення.

Крім того, відповідач вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу в сумі 25 000 грн визначний судом першої інстанції до стягнення без дотримання критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а отже і всупереч правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Позиції інших учасників справи.

09.09.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду ТОВ "Інтергума - 2010" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується із скаргою відповідача, вважає її необґрунтованою, а оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права. На підтвердження даної позиції позивач зазначає, що відповідно до умов, передбачених п. п. 2.2., 5.6. укладеного між сторонами спору Договору, обов`язок з оплати поставленого товару у відповідача виникає на 31-й день з моменту поставки, дата якої визначається згідно видаткової накладної, що є первинним документом, який підтверджує факт поставки кожної партії товару. Надання заявки відповідачем є лише виконанням ним взятого на себе зобов`язання у відповідності до п.3.2.1. Договору та може слугувати відкладальною обставиною, яка дає правові підстави апелянту призупинити зобов`язання по оплаті поставленого товару.

Поряд з цим позивач зазначає, що суд першої інстанції при дослідженні обставин справи щодо вимог позивача про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності справи, заявлених позовних вимог, ступеня участі адвоката, як представника позивача у даній справі при представництві інтересів, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність пропорційного зменшення суми, яка підлягає відшкодуванню, а тому апеляційна скарга і в цій частині не підлягає задоволенню.

Явка представників сторін.

У судове засідання 10.02.2020 з`явився представник відповідача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Представник позивача у судовому засіданні 10.02.2020 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/470/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Тарасенко К.В. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою АТ "Укртрансгаз"на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 у справі №911/470/19 та призначено справу до розгляду на 16.08.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019, справу №911/470/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Яковлєва М.Л. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі суддів та призначено справу до розгляду на 10.10.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019, справу №911/470/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Яковлєва М.Л. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі суддів та призначено справу до розгляду на 12.12.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019, справу №911/470/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Євсікова О.О. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі суддів та призначено справу до розгляду на 10.02.2019.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Інтергума - 2010" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління "Укртранстехзв`язок" (покупець) 20.11.2017 укладено Договір № (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. розділу 1 Договору постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього Договору поставки: "Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (автошини) за кодом ДК 021:2015 - 34350000-5" (надалі - товар) партіями, в кількості та номенклатурі відповідно до специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору покупець оплачує постачальнику товар по факту поставки протягом 30 календарних днів після отримання від постачальника оригіналів первинних документів, які підтверджують поставку товарів і є підставою для оплати.

За приписами п. п. 3.2.2. п. 3.2. розділу 3 Договору покупець зобов`язаний сплатити кошти за отриманий товар у повному обсязі.

Згідно з погодженими умовами п.5.1. Договору строк поставки товару: не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем письмової заявки. Місце поставки (передачі) товару: згідно технічних вимог і якісних характеристик (Додаток №2).

Відповідно до п. 5.5. Договору перехід права власності на товар здійснюється в момент прийому-передачі товару та за умови надання відповідних документів:

- накладна в 2 прим. (по одному для кожної зі сторін);

- рахунок - фактура в 1 прим.;

- товаро - транспортна накладна.

Крім того, за умовами вказаного пункту Договору сторонами погоджено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та оформлену належним чином, з зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі по тексту ПКУ), з дотриманням умов щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та в строки, встановлені ПКУ. Своєчасне ненадання постачальником податкової накладної, розрахунку/розрахунку коригування, або її оформлення з порушенням порядку заповнення, встановленого ПКУ, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або не підтвердження реєстрації податкової накладної в ЄРПН в терміни, передбачені Податковим кодексом України, є відкладною обставиною для настання обов`язку покупця щодо здійснення оплати товарів за цим Договором, до моменту одержання покупцем такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації постачальником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення та підписання.

У відповідності до п. 5.6 Договору датою поставки товару є дата, що зазначена в накладній.

Постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки Товару у строк, встановлений умовами цього Договору, сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, і не звільняється від виконання своїх зобов`язань. За порушення зобов`язань щодо якості (комплектності) товару постачальник сплачує штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості поставленого товару (п.10.2. Договору).

Як передбачено п. 10.3 Договору, покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару, що був поставлений, шляхом сплати пені в розмірі 0,1% від неперерахованої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 5% несплаченої суми і не звільняється від виконання зобов`язань.

На виконання умов укладеного Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 3 978 348,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

При постачанні кожної партії товару постачальником надавався покупцю повний пакет документів згідно умов договору, а саме: накладна в 2 примірниках, рахунок-фактура, товарно - транспортна накладна, сертифікати відповідності (якості).

Реальність здійснення господарських операцій щодо поставки обумовленого Договором товару підтверджується реєстрацією всіх податкових накладних по кожній партії товару у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Відповідачем оплату поставлених партій товару за Договором проведено з простроченням, в період з 21.02.2018 по 29.10.2018, що підтверджується Довідкою № 70-1-1/393 від 05.02.2019 АТ "ОТП Банк" від 05.02.2019 щодо зарахування коштів на поточний рахунок ТОВ "Інтергума - 2010" від АТ "Укртрансгаз" за період 19.11.2017 по 30.11.2018.

У зв`язку із порушенням строків оплати відповідачу була направлена претензія вих. № 17 від 17.01.2018 з вимогою сплатити заборгованість з додатком у вигляді оригіналів всіх первинних документів.

Остаточний розрахунок за поставлений товар відповідач здійснив лише 29.10.2018.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним (несвоєчасним) виконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача нараховані 3% річних в сумі 26 327,03 грн, інфляційні втрати в сумі 77 433,03 грн, пеню в сумі 142 342,22 грн, що в загальному розмірі складає 246 102,28 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11, ст. 629 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, які є обов`язковими для виконання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами спору існують договірні відносини, які виникли з Договору №, укладеного 20.11.2017, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом Договору у даній справі позивач зобов`язувався поставити відповідачу товар (автошини), а відповідач - по факту поставки протягом 30 календарних днів після отримання від позивача оригіналів первинних документів, які підтверджують таку поставку, його оплатити.

За приписами ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 529, 530 ЦК України, кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки. У разі невиконання чи неналежного виконання стороною своїх обов`язків, передбачених відповідним договором, така сторона договору може нести певну відповідальність, зокрема, сплата пені, штрафу тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до умов Договору партії, номенклатура, кількість товару та ціна товару визначається згідно з Специфікацією до Договору, яка є невід`ємною його частиною (п. п. 1.1., 2.1. Договору). Сторонами визначено, що поставка товарів здійснюється окремими партіями на умовах DDP "Поставка зі сплатою мита" (Інкотермс 2010) у строк не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем письмової заявки (п. п. 5.1., 5.2. Договору); покупець зобов`язаний сплатити кошти за отриманий товар у повному обсязі (п.3.2.2. Договору). За результатами процедури закупівлі визначена загальна сума Договору, яка становить 3 997 248,00 грн.

Відповідно до накладних, товарно-транспортних накладних та рахунків-фактури, податкових накладних, які містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції встановлено, що за період з 04.12.2017 по 11.05.2018 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 978 348,00 грн.

Також місцевим господарським судом встановлено, що відповідач розрахувався за отриманий товар, але з порушенням строків, передбачених Договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ЦК України, іншими законами або договором.

В силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача протягом наведених в позові періодів, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторонами в п. 10.3 Договору погоджено неустойку за прострочення виконання зобов`язання, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 231 ГК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Часиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже судом першої інстанції правильно встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань - несвоєчасним здійсненням оплати фактично отриманих партій товару з оригіналами первинних документів, які підтверджують поставку товару, враховуючи умови п.10.3 Договору, до стягненню підлягає пеня в розмірі 142 342,22грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності нарахування позивачем відповідно до умов п. 10.1. Договору інфляційних втрат в розмірі 77 433,03 грн. та 3% річних в розмірі 26 327,03грн.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач своєчасно не розрахувався з позивачем за отриманий товар, чим порушив взяті на себе зобов`язання за Договором.

Доводи апеляційної скарги даного висновку не спростовують.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитись з твердженнями скаржника, що судом першої інстанції помилково не застосовано до вказаних правовідносин ч.3 ст. 538 ЦК України, зважаючи на таке.

За ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Місцевим господарським судом встановлено, що за умовами Договору оплаті підлягає фактично поставлений товар, зокрема, протягом 30 календарних днів з дати поставлення товару та пред`явлення постачальником оригіналів первинних документів, які підтверджують поставку товару, зокрема: накладної у 2 прим., рахунку-фактури, товаро-транспортної накладної.

Таким чином, грошове зобов`язання підлягало виконанню відповідачем у строк, визначений умовами договору.

Посилання скаржника на той факт, що позивач не виконав свої зобов`язання належним чином та у повному обсязі, обумовленому Договором, а, тому, у відповідності до ч. 3 ст. 538 ЦК України, у нього не настало зобов`язання щодо оплати такого товару, не приймаються судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів наголошує, що не поставлення всього товару, обумовленого Договором, не змінює узгодженого сторонами строку проведення розрахунків за уже поставлений товар окремими партіями, та не є відкладальною умовою, чи умовою, з якою пов`язується можливість належної оплати за встановлених обставин справи.

Апеляційний господарський суд звертає увагу скаржника, що дані вимоги відповідача до позивача можуть бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні з іншим предметом позову.

Отже місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про порушення відповідачем договірного зобов`язання щодо належної та своєчасної оплати одержаного товару та правомірно застосував умови Договору та положення ст. 625 ЦК України до встановлених судом обставин, стягнувши з відповідача пеню, втрати від інфляції та відсотки річних.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із твердженнями відповідача щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, яким стягнено з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн, з огляду на таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

Як убачається із матеріалів справи, враховуючи наявність заперечень відповідача, суд першої інстанції зменшив розмір витрат на правничу допомогу до 25 000,00 грн.

Розглянувши викладені в апеляційній скарзі заперечення щодо висновків суду першої інстанції про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в указаному розмірі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За умовами Договору про надання правової допомоги № 19-12/18а від 19.12.2018 Адвокатське та ріелтерське об`єднання України взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику на території України (надавати усні та письмові консультації з правових питань, здійснювати представництво та захист інтересів замовника перед фізичними та юридичними особами у судах загальної, адміністративної юрисдикції на всіх стадіях судового процесу зі всіма процесуальними правами без обмежень, що надаються стороні та іншим учасникам процесу Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, Кодексом адміністративного судочинства України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані ним послуги у порядку, розмірі та строки, передбачені Додатком до даного Договору.

Додатком №1 від 19.12.2018 до Договору сторони визначили, що вартість послуг, що надаються виконавцем згідно даного додатку, складає 45 000,00 грн. в межах 90 годин із розрахунку 500 грн. за 1 год. Оплата послуг здійснюється у 2 етапи наступним чином: 20000 грн. замовник оплачує протягом 30 днів з моменту підписання даного Договору про надання правової допомоги; 25 000 грн. замовник оплачує по факту відкриття провадження за поданим позовом до суду.

Позивачем оплачено Адвокатському та ріелтерському об`єднанню України надані послуги, що підтверджується платіжними дорученнями №2346 від 03.01.2019 та № 2908 від 08.04.2019.

За Актом приймання-передачі послуг №23/04-19 від 23.04.2018 сторони погодили, що Адвокатське та ріелтерське об`єднання України під час розгляду справи №911/470/19 надало, а ТОВ "Інтергума-2010" прийняло послуги (правову допомогу) на загальну суму 45 000 грн. Зазначений Акт містить опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладені обставини, складність спору, співмірність та розумність суми гонорару, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення 25 000,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо безпідставного стягнення витрат на професійну правничу допомогу та погоджується з висновком суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись з апеляційною скаргою, АТ "Укртрансгаз" не спростувало наведених висновків суду першої інстанції та не довело неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого судового рішення у даній справі.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення у даній справі - без змін як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління "Укртранстехзв`язок" на рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 у справі №911/470/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.06.2019 у справі №911/470/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/470/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.02.2020.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

О.О. Євсіков