ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1113/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради

про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська

за участю:

від позивача: Чекайло В. М.

від відповідача: Савчук В. Р.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

Суть спору.

Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.10.2019 позовну заяву залишено без руху; позивачу встановлено п`ятиденний строк, з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме зобов`язано надати Господарському суду Івано-Франківської області належні докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу (розрахунковий документ) та належним чином засвідчені копії документів, долучених до позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.10.2019 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; залучити до участі у справі Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 14.11.2019; сторонам встановити відповідні строки для подачі до суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив; третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача встановити строк для надання суду письмових пояснень стосовно даного позову.

Розгляд справи в підготовчому засіданні 14.11.2019 та 10.12.2019 відкладався на 10.12.2019 та 24.12.2019, відповідно, про що зазначено у протоколах судових засідань від 14.11.2019 та 10.12.2019.

Ухвалою суду від 24.12.2019 продовжено підготовче провадження строком на 30 днів до 24.01.2020; відкладено підготовче засідання у справі на 23.01.2020.

Ухвалою суду від 23.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2020.

Позиції сторін (учасників справи).

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказавши при цьому на те, що відповідно до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 09.04.2019 № 75-31.2.1-01 та дозволу на виконання будівельних робіт № 99 відповідач є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення на вул. Комунальній, 3 у м. Івано-Франківську. За твердженням позивача, було здійснено попередній розрахунок розміру пайового внеску, підготовлено проект договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та разом з пропозицією направлено відповідачу для підписання, однак договір між сторонами на даний момент не укладено. Посилаючись на ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", позивач вказував на обов`язок відповідача укласти вказаний договір.

Представник відповідача проти позову заперечив, вказавши на той факт, що після отримання від Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вихідних даних - містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва відповідачем нового дитячого садка на вул. Комунальній, 3 у м. Івано-Франківську, в останнього не виникає обов`язку стосовно укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська. Зазначає, що факт проведення будівництва нового садка, який в подальшому буде передано на баланс міста, буде внеском відповідача у розвиток інфраструктури міста.

В судовому засіданні 20.02.2020 представником відповідача подано для долучення до матеріалів справи рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1439 від 05.12.2019 "Про надання вихідних даних-містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва".

Позиція відповідача щодо даного спору викладена також у відзиві на позов вх. № 19330/19 від 05.11.2019.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не з`явився, однак як вбачається з клопотання № 1158/11.1-03/4в від 14.11.2019 (вх. № 19907/19 від 14.11.2019) просив суд розглянути спір без участі представника, вказавши при цьому, що позов підтримує в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулось з листами № 225/16.5-14/18в 22.05.2019 та № 381/16.5-15/18в від 04.10.2019 до ТОВ "М Груп Девелопмент", як замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення на вул. Комунальній, 3 у м. Івано-Франківську, з пропозицією (офертою) укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, надавши проект такого договору з додатком - Розрахунком розміру пайової участі, складеного відповідно до Положення "Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста".

Проект договору містить всі істотні умови, передбачені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до довідки-розрахунку, розмір пайового внеску, з врахуванням показника опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м в Івано-Франківській області на момент укладання угоди, становить 8879 грн 17 коп.

На вказану вище пропозицію позивач відповіді не отримав, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Разом з тим, мав місце факт звернення відповідача з заявою до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - дитячого садка на вул. Комунальній, 3 у м. Івано-Франківську на земельній ділянці з кадастровим номером :08:002:0039.

За результатами розгляду вищевказаної заяви Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради винесено рішення № 1439 від 05.12.2019 "Про надання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва" відповідно до п. 1.4 якого ТОВ "М Груп Девелопмент" надано вихідні дані - містобудівні умови та обмеження для проектування нового об`єкта будівництва - дитячого садка на вул. Комунальній, 3 у м. Івано-Франківську.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про спонукання до укладення договору.

У відповідності до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Згідно ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає, зокрема, підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури.

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент звернення з позовом до суду) передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент звернення з позовом до суду).

ТОВ "М Груп Девелопмент" є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення по вул. Комунальній, 3 в м. Івано-Франківську, про що свідчать містобудівні умови та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 09.04.2019 № 75-31.2.1-01, а також дозвіл на виконання будівельних робіт № 99.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент звернення з позовом до суду) визначено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури.

Зважаючи на ту обставину, що ТОВ "М Груп Девелопмент" є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення по вул. Комунальній, 3 в м. Івано-Франківську та має намір спорудити на цій земельній ділянці об`єкт соціальної інфраструктури, а саме садок, про що свідчить рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 1439 від 05.12.2019 "Про надання вихідних даних - містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва", у відповідача відсутній обов`язок укладення договору, що є предметом даного спору.

Варто зазначити, що з 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", які скасували ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Разом з тим, такі зміни норми права також не передбачають обов`язку відповідача на укладення договору про пайову участь замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська у разі будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури, факт чого має місце в даному випадку. Не виникає обов`язку на укладення договору у відповідача й з тих підстав, що на момент винесення рішення у справі відсутні докази, які б підтвердили, що відповідач розпочав будівництво об`єкта та отримав дозвільні документи на початок будівництва, як того вимагає ч. 3 Прикінцеві та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні".

Висновок суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Водночас, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії", навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення. Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України"). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.07.2014 у справі "Мала проти України"). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини від 27.09.2001 у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до норм ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

В контексті наведеного, з огляду на те, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури, яким і являється відповідач в даному випадку, у позові слід відмовити.

При цьому, суд приймає до уваги, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судові витрати.

З огляду на відмову у позові, враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

в позові Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.02.2020.

Суддя Т. В. Стефанів