УХВАЛА

м. Київ

18.02.2020Справа № 910/10811/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши

скаргу Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про стягнення 22500,58 грн

представники учасників судового процесу:

від стягувача: Халіков Р. Т.

від боржника (скаржника): не з`явився

від приватного виконавця: Крайчинський С. С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення 642 296,43 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.11.2019 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ" задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ" 3% річних у сумі 3321,99 грн та судовий збір в розмірі 283,62 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

31.01.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 призначено розгляд скарги на 18.02.2020.

07.02.2020 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ" надійшли заперечення на скаргу на дії приватного виконавця.

13.02.2020 через канцелярію суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. надійшли заперечення на скаргу та матеріали виконавчого провадження.

У судове засідання 18.02.2020 представник скаржника не з`явився.

У відповідності до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Присутні у судовому засіданні приватний виконавець та представник стягувача проти скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" заперечили, надали пояснення щодо своїх заперечень.

Розглянувши у судовому засіданні 18.02.2020 скаргу Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С., суд прийшов висновку про відмову у задоволенні скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, в силу приписів частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією з засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно із матеріалами виконавчого провадження, 24.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича із заявою про відкриття виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/10811/19 про стягнення з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМПОСТАЧ" 3% річних у сумі 3321,99 грн та судового збору в розмірі 283,62 грн та накладення арешту на майно та кошти боржника.

Постановою від 24.01.2020 приватним виконавцем міста Києва Крайчинським Сергієм Станіславовичем відкрито виконавче провадження ВП №61064987 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/10811/19.

Постановою від 24.01.2020 приватним виконавцем на підставі ст.26,56 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): № НОМЕР_1 в АБ "УКРГАЗБАНК" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунка, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Скаржник зазначає, що розрахункові рахунки AT "УКРТРАНСГАЗ" № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкриті у Публічному акціонерному товаристві АБ "УКРГАЗБАНК" використовуються для оплати праці працівників, а також інших пов`язаних з цим платежів (єдиний соціальний внесок, лікарняні, соціальне страхування тощо), в підтвердження чого скаржником надані платіжні доручення №73від 08.01.2020, №71 від 08.01.2020, №48 від 08.01.2020, №49 від 08.01.2020.

Скаржник наголошує, що накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на товаристві.

За обґрунтуванням скаржника, відповідні дії приватного виконавця Крайчинського С.С направлені на арешт та списання коштів AT "УКРТРАНСГАЗ", які знаходились на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , є протиправними та вчиненими з перевищенням повноважень, наданих Конституцією України та законами отже, постанова про арешт коштів боржника від 24.01.2020 є неправомірною.

У зв`язку із наведеним, у своїй скарзі скаржник просить суд:

визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. у виконавчому провадженні ВП №61064987, в частині накладення арешту на рахунки АТ "УКРТРАНСГАЗ" № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкриті у ПАТ "АБ "Укргазбанк", які призначені для виплати заробітної плати працівникам, а також інших пов`язаних з цим платежів до бюджету України;

визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. про арешт коштів боржника від 24.01.2020 у виконавчому провадженні ВП №61064987, в частині накладення арешту на рахунки АТ "УКРТРАНСГАЗ" № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкриті у ПАТ "АБ "Укргазбанк", які призначені для виплати заробітної плати працівникам, а також інших пов`язаних з цим платежів до бюджету України;

зобов`язати приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. зняти арешт з рахунків боржника № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкриті у АТ "АБ "Укргазбанк", які призначені для виплати заробітної плати працівникам, а також інших пов`язаних з цим платежів до бюджету України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У відповідності до ч.3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Крім того, згідно з пунктом 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом.

Водночас, ч.3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язок банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або є таким, звернення стягнення на який заборонено законом.

Однак, судом встановлено, що постановою від 24.01.2020 приватним виконавцем на підставі ст.26, 56 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): № НОМЕР_1 в АБ "УКРГАЗБАНК" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунка, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

З аналізу змісту оспорюваної боржником постанови вбачається, що державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, а саме: визначив, що не підлягають арешту кошти, що містяться на рахунках боржника стягнення на які заборонено Законом.

Приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти боржника (скаржника), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено боржника, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, жодним чином не порушив прав та законних інтересів скаржника.

Водночас, наведеними вище нормами норми Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що інформацію про рахунки державний виконавець встановлює на підставі документів, які надходять з банку.

Згідно із п.9.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця / приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Нормами Інструкції регламентовані дії банку у разі накладення арешту коштів, а вищезгаданими положеннями ч.3 Закону України "Про виконавче провадження" - визначено порядок дій банку у разі отримання постанови виконавця про накладення арешту у разі, якщо такі кошти не підлягають арешту.

Згідно із наявним у матеріалах виконавчого провадження листом AT "УКРГАЗБАНК" №БТ-827 від 30.01.2020, постанова про арешт коштів боржника прийнята банківською установою до виконання та банком надано інформацію щодо залишку заблокованих коштів на відповідних рахунках.

Одночасно банком повідомлено про наявність у боржника рахунку № НОМЕР_4 з спеціальним режимом використання, та повідомлено про неможливість блокування коштів на даному рахунку.

Відомостей, що рахунки боржника № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 також мають спеціальний режим використання, банком не надано.

З урахуванням зазначеного, банком не було виявлено обставин, які б забороняли (перешкоджали) здійснити накладення арешту, а тому зазначені рахунки не мають спеціального режиму використання.

Ухвалою суду від 04.02.2020 скаржника зобов`язано надати суду довідку банку щодо призначення рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що відкриті у ПАТ "АБ "Укргазбанк", на які накладено арешт. Однак, відповідної довідки скаржником суду не надано.

Надані скаржником у матеріали справи платіжні доручення №73 від 08.01.2020, №71 від 08.01.2020, №48 від 08.01.2020, №49 від 08.01.2020 згідно із якими з банківського рахунку AT "Укргазбанк" № НОМЕР_2 здійснювалися виплати заробітної плати та податків і обов`язкових зборів до бюджету не є достатнім доказом зазначений рахунок боржника має спеціальний режим використання.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності порушень приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. при накладенні арешту на грошові кошти боржника згідно із постановою від 24.01.2020, скаржник суду не надав.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів скаржника та відсутності підстав для задоволення скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вище викладене, суд відмовляє у задоволенні скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С.

Керуючись ст. 233-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 24.02.2020.

Суддя О.В. Гулевець