ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 рокуСправа № 915/2265/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Олійник В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції справу

за позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства "Козирське"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології"

про стягнення 558 536,55 грн

Представники:

від позивача - Чебан В.О., довіреність б/н від 12.06.2019 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

Встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява за підсудністю з Господарського суду Миколаївської області Приватного сільськогосподарського підприємства "Козирське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення 558 536,55 грн, з яких 412 000 грн передоплати та 146 536,55 грн пені, а також 8 378,05 грн судового збору.

Ухвалою від 11.12.2019 господарський суд залишив позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Козирське" без руху та надав строк для усунення недоліків.

У строк, встановлений судом, 21.12.2019 позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 26.12.2019 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.01.2020. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу та позивачу встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

Ухвалою від 22.01.2020 господарський суд відклав розгляд справи у підготовчому засіданні на 03.02.2020.

Ухвалою від 03.02.2020 господарський суд закрив підготовче засідання та призначив справу №915/2265/19 до судового розгляду по суті на 21.02.2020.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені у справі вимоги в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, оскільки ухвала від 26.12.2019 ним отримана 09.01.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а отже строк для подання відзиву на позов сплив 24.01.2020 (а.с. 63).

Представник відповідача участі у судовому засіданні не брав, однак відповідач є таким, що належним чинном повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с. 88).

Згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи позивача, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін.

12.01.2018 між ТОВ "Техніка і технології" (надалі - Продавець) та ПСП "КОЗИРСЬКЕ" (надалі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу ТТ-02000002 (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар.

Кількість, комплектність товару визначається Сторонами у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору (Додаток № 1) (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що загальна сума Договору є сукупність узгоджених сторонами партій товару, чи наданих послуг Покупцю щодо товару в грошовому еквіваленті, зазначених в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, зазначену в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору в 3 - денний строк з моменту укладання даного Договору (з правом дострокової оплати) чи в інші строки вказані в специфікаціях та/або видаткових накладних.

Товар відпускається Покупцеві по видатковій накладній та/або Акту приймання-передачі зі складу Продавця або іншого місця. Адреса складу: 57525, Миколаївська область, Очаківський район, с. Козирка, вул. Очаківська, б. № 35 а (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору строк поставки товару: 10 банківських днів з моменту оплати Покупцем вартості Товару, зазначеної в специфікаціях та/або видаткових накладних. Про готовність передати товар Продавець повідомляє Покупцеві в будь-якій зручній для Продавця спосіб: усно або письмово, шляхом повідомлення по телефону, факсу, електронній пошті.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами й діє до 31.08.2018, а, можливо, і пізнішої дати, достатньої для реального та належного виконання договору Сторонами (п. 8.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору - Специфікації від 12.01.2018 сторони погодили Товар, згідно Договору, а саме: Обприскувач ОПК 3000-24 "ТИТАН" в кількості 2 штуки, вартістю 824 000,00 грн, у тому числі ПДВ 137 333,33 грн.

На виконання специфікації ПСП "КОЗИРСЬКЕ" сплатило на рахунок ТОВ "Техніка і технології" кошти в загальній сумі 824 000,00 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями (а.с. 24-28).

ТОВ "Техніка і технології" лише частково виконало взяті на себе зобов`язання за Договором, а саме поставило Обприскувач ОПК 3000-24 "ТИТАН" в кількості 1 штука, вартістю 412 000,00 грн, що сторонами не оспорюється та підтверджується видатковою накладною № 2000170 від 26.07.2018 та актом приймання-передачі №1 від 26.07.2018 (а.с. 47, 48).

У зв`язку із не виконанням Договору в повному обсязі позивач на адресу відповідача направив претензію Вих. № 3 від 04.09.2019, у якій вимагав повернення передоплати у сумі 412 000,00 грн та сплати штрафних санкцій в сумі 210 469,92 грн (а.с. 29). Направлення вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком від 05.09.2019 (а.с. 30).

Вказану претензію відповідач залишив без розгляду та задоволення.

У зв`язку з неповернення відповідачем попередньої оплати позивач і звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Судом встановлено, що відповідач частково не виконав взяті зобов`язання за Договором, а саме не поставив позивачу Обприскувач ОПК 3000-24 "ТИТАН" в кількості 1 штука, вартістю 412 000,00 грн.

Отже, господарський суд дійшов висновку, що позивач має правові підстави вимагати повернення попередньої оплати у зв`язку з не поставкою відповідачем товару. Відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

На підставі зазначеного вище господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення передоплати в сумі 412 000,00 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 146 536,55 грн пені з 11.09.2018 по 11.09.2019 на підставі п. 4.2. Договору.

Згідно норм статті 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Положеннями статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). При цьому такий порядок обрахування штрафних санкцій не поставлено в залежність від того, яке зобов`язання порушене - грошове чи не грошове.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість визначення сторонами в договорі окремої від визначених в статті 549 Цивільного кодексу України форм неустойки штрафних санкцій, в тому числі можливість застосування за порушення негрошового зобов`язання штрафної санкції, порядок обчислення якої встановлено сторонами аналогічно до порядку обчислення пені - у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Вказана правова позиція щодо можливості застосування договірної санкції, яка не передбачена ст. 549 Цивільного кодексу України узгоджується з правовою позицією Верховного суду України та Верховного Суду, викладеною, зокрема в постановах від 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056, від 25.06.2018 у справі № 912/2483/17, від 25.07.2018 у справі № 904/7589/17, від 25.07.2018 у справі № 904/8299/17, від 03.09.2018 у справі № 908/2411/17.

Згідно п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" відповідно до частин другої і третьої статті 653 ЦК України в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов`язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов`язань.

Згідно з п. 4.2. Договору у випадку несвоєчасної поставки товару продавцем, покупцем нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент настання штрафних санкцій за весь час прострочення поставки. У такому випадку Покупець має право відмовитися від Товару. У разі наявності передоплати за Товар, остання повертається Покупцеві у 14 денний строк.

Разом з тим, господарський суд враховує, що сторонами в п. 4.2. Договору не погоджено базу нарахування пені, тобто не визначено умови її нарахування - від суми якого зобов`язання обраховується розмір пені у відповідному відсотковому розмірі, тому правові підстави для стягнення пені із відповідача відсутні.

Відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 146 536,55 грн пені за невиконання зобов`язань за договором по поставці товару заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103, ідентифікаційний код 36584896) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Козирське" (57526, Миколаївська обл., Очаківський р-н, с. Козирка, вул. Очаківська, 35А, ідентифікаційний код 36119547) заборгованості в сумі 412 000,00 грн, а також 6 179,65 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

Приватному сільськогосподарському підприємству "Козирське" за адресою: 57526, Миколаївська обл., Очаківський р-н, с. Козирка, вул. Очаківська, 35А;

Товариству з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" за адресою: 25009,

м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103.

Дата складення повного рішення 21.02.2020.

Суддя Л.С. Вавренюк