РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2020Справа № 910/18293/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ"

про стягнення 56 449,01 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шерехова Т.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" стягнення 56 449,01 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 248 НП про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) від 26.09.2018 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18293/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, засідання у справі призначено на 28.01.2020.

13.01.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про передачу справи на розгляду іншого суду, у якій відповідач зазначає, що предметом даного спору є стягнення штрафних санкцій за прострочення строків поставки, що не пов`язано з виконанням обов`язку в певному місці, а отже підстави для розгляду спору за місцем виконання договору про закупівлю товару відсутні, а тому відповідач просить передати справу 910/18293/19 на розгляд суду за місцем знаходження відповідача.

23.01.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про передачу справи на розгляд іншого суду.

27.01.2020 через електронну пошту суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 28.01.2020 з`явився представник позивача, надав пояснення по справі та заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про передачу справи до іншого суду.

Представник відповідача в судове засідання 28.01.2020 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи на розгляд іншого суду, відкладено засідання у справі на 20.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 виправлено описку в ухвалі суду від 28.01.2020.

19.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить визнати поважними причини неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву та поновити цей строк, у задоволенні позову відмовити.

20.02.2020 через електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 20.02.2020 суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про визнання поважними причини неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву та поновлення строку, оскільки, по-перше, причини, які зазначені позивачем в клопотанні, не є поважними, по-друге, Господарський процесуальний кодекс України не передбачає поновлення строків, встановлених судом.

Також суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з його необґрунтованістю.

У судовому засіданні 20.02.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 20.02.2020 не з`явився, однак, за висновком суду, неявка відповідача не перешкоджає розгляджу справи по суті.

В судовому засіданні 20.02.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018 між НАЦІОНАЛЬНОЮ ПОЛІЦІЄЮ УКРАЇНИ (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" (далі - постачальник) укладено договір № 248 НП про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 20148 році поставити покупцю куртки зимові типу А (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами та ціна одиниці товару визначається у специфікації товару (Додаток № 1 до договору) та Ростовці товару (Додаток № 2 до договору).

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/31НП), ціна договору становить 16 128 288,00 грн.

У п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/31НП) сторони погодили, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару партіями: перша партія у кількості 6 000 шт. в термін до 20 грудня 2018 року включно, друга партія у кількості 1200 шт. в термін до 10 березня 2019 року включно, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115).

Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 5.2 договору).

Пунктом 8.3.1 договору встановлений обов`язок постачальника забезпечити поставку (передачу) товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.05.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами (п. 12.1 договору в редакції додаткової угоди № 1/395 НП).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором, оскільки другу партію товару у строк, встановлений договором не поставив.

Відповідно до п. 8.2.2 договору, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі або частково у випадках, передбачених законодавством України та цим договором, письмово повідомивши рекомендованим відправленням (або особисто під підпис) про це постачальника за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання цього договору.

Згідно з п. 8.5 договору, кожна із сторін договору має право в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі істотного порушення договору (невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором) іншою стороною, письмово повідомивши рекомендованим відправленням (або особисто під підпис) про це іншу сторону за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання цього договору.

Оскільки відповідач так і не здійснив поставку другої партії товару у кількості 1200 шт. в термін до 10 березня 2019 року включно, 19.03.2019позивач звернувся до відповідача з листом від 19.03.2019 вих № 3072/09/33-2019 про розірвання договору та направив угоду про розірвання договору.

01.04.2019 між сторонами погоджено та підписано Угоду № 78 НП про розірвання договору від 26.09.2018 № 248 НП про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822), відповідно до якої сторони погодили вважати розірваним договір з моменту набрання чинності цієї угоди. Угода набирає чинності 01.04.2019 року.

При цьому, у вказаній Угоді сторони зазначили, що ціна непоставленого товару за договором становить 2 688 018,00 грн.

У зв`язку із викладеним, оскільки під час дії договору відповідач не виконав свої зобов`язання з поставки другої партії товару, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 56 449,01 грн. пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити обумовлений у специфікації товар, а позивач - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно із ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/31НП) відповідач зобов`язаний був поставити другу партію товару у кількості 1200 шт. вартістю 2 688 048,00 грн. в термін до 10 березня 2019 року включно.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідач поставку другої партії товару вартістю 2 688 048,00 грн. не здійснив, доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо постачання другої партії товару на суму 2 688 048,00 грн. належним чином доведений, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 9.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Позивачем нараховано пеню за період з 11.03.2019 по 31.03.2019, тобто до моменту розірвання договору.

Суд зазначає, що до моменту розірвання договору (01.04.2019) у відповідача був наявний обов`язок поставити товар, обумовлений договором, в лише після розірвання договору вказаний обов`язок припинився.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, у розмірі 56 449,01 грн., суд встановив, що він є вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 56 449,01 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження, такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" (69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ПІВНІЧНЕ ШОСЕ, будинок 4, ідентифікаційний код 41737375) на користь НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГОМОЛЬЦЯ, будинок 10, ідентифікаційний код 40108578) 56 449,01 грн. пені та 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2020.

Суддя С.О. Турчин