ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року м.Дніпро Справа № 908/2664/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 (суддя Федорова О.В.; повне рішення складено 24.12.2019) у справі № 908/2664/19

за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Резерв», м. Запоріжжя

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Запорізька міська рада звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» про стягнення 113450,75 грн збитків.

Позов обґрунтований недотриманням відповідачем положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо внесення коштів пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Запоріжжя, внаслідок чого територіальній громаді міста Запоріжжя завдані збитки в розмірі 113450,75 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 у справі № 908/2664/19 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» на користь Запорізької міської ради 113450,75 грн завданих збитків та витрати на сплату судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано бездіяльністю відповідача стосовно виконання ним обов`язку із укладення з органом місцевого самоврядування договору пайової участі і сплатою грошових коштів, що завдало збитків територіальній громаді міста Запоріжжя у розмірі 113450,75 грн.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що обов`язок зі сплати грошових коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту виник у відповідача внаслідок введення в експлуатацію об`єкта будівництва з єдиним кодом класифікації 1122.1 - будинки багатоквартирні масової забудови, що не належить до об`єктів соціальної інфраструктури, замовники яких згідно із положеннями пункту 6 частини статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не залучаються до пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту.

Місцевий господарський суд зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:031:0112, надана відповідачу для будівництва малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом за договором оренди від 04.05.2007, наразі не існує як об`єкт цивільного права, а фактично поділена на декілька земельних ділянок з іншими кадастровими номерами. Частина цієї земельної ділянки виокремлена в земельну ділянку з кадастровим номером :04:031:0275 площею 1,9757 га для розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом, однак об`єкт соціальної інфраструктури на цій земельній ділянці відповідач не побудував, а лише має намір спорудити, чого останній не заперечує.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 у справі № 908/2664/19 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована неналежною оцінкою наявних в матеріалах справи доказів, внаслідок чого місцевий господарський суд помилково не застосував до спірних правовідносин положення пункту 6 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до яких не залучаються до пайової участі в розвитку інфраструктури замовники в разі будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури.

Скаржник зазначає, що земельну ділянку по вул. Медичній він отримав для будівництва та розташування на ній малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом, на якій, починаючи з 2007 року, здійснює будівництво малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом. Будівництво вирішено здійснювати почергово, у зв`язку з чим до проектної документації були внесені відповідні зміни.

Будівництво дитячого дошкільного закладу виділено в окрему 12 чергу будівництва, що не суперечить положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки Законом не передбачено такої умови, як одночасне спорудження на одній земельній ділянці об`єкту будівництва та об`єкту соціальної інфраструктури.

Введення в експлуатацію житлового будинку № 8 перед зведенням дитячого садочка пояснюється черговістю будівництва об`єктів, які є складовою частиною загального об`єкту будівництва - «Малоповерхова житлова забудова з дитячим дошкільним закладом».

Таким чином, будівництво кожної черги завершується введенням в експлуатацію саме цієї черги, а будівництво всіх житлових будинків, в тому числі і дитячого закладу, здійснюється на єдиній земельній ділянці, в межах одного проекту та об`єднано єдиною концепцією та інфраструктурою.

Оскільки будинок № 8 будувався на тій самій земельній ділянці, на якій було передбачено будівництво дитячого дошкільного закладу, це на думку відповідача, є підставою для застосування положень пункту 6 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і звільнення його від пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Вимоги про стягнення збитків скаржник вважає неналежним способом захисту у даних правовідносинах, розмір стягненої суми необґрунтованим, оскільки відсутнє передбачене «Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя» рішення погоджувальної комісії про затвердження розміру грошового зобов`язання відповідача

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Запорізька міська рада заперечує проти її доводів, просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач зазначає, що зданий в експлуатацію відповідно до декларації № ЗП65 від 26.09.2016 об`єкт будівництва з кодом 1122.1, за своїм функціональним призначенням не пов`язаний з об`єктами соціальної інфраструктури, що мають єдиний код класифікації 1263.5 і спорудження яких за пунктом 6 частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» звільняє їх замовника від пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, тому відповідач має виконати обов`язок щодо перерахування грошових коштів пайової участі до місцевого бюджету.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 у справі № 908/2664/19.

Представники скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав. Представник позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні 19.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Рішенням Запорізької міської ради № 55/248 від 28.03.2007 «Про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» земельної ділянки по вул. Медичній для будівництва та розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, по вул. Медичній Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв». Передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Резерв» в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер :04:031:0112) площею 4,7181 га (землі під житловою забудовою з трьома і більше поверхами) по вул. Медичній для будівництва та розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом в межах згідно з планом за рахунок земель Запорізької міської ради.

На підставі вказаного рішення між Запорізькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» (орендар) 04.05.2007 укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2007 за № 84 (т. 1, а.с. 61-66).

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду на десять років земельну ділянку площею 4,7181 га для будівництва та розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом, що знаходиться по вул. Медичній, у м. Запоріжжі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» 14.05.2007 отримало від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Запоріжжя дозвіл на виконання будівельних робіт № 269 з будівництва малоповерхової житлової забудови з дитячим закладом по вул. Медичній, строком дії до 01.06.2010 (т. 1, а.с. 73).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» 01.06.2010 отримало від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області дозвіл № 262-10 на виконання будівельних робіт з будівництва цього ж об`єкту строком дії до 15.12.2011 (т. 1, а.с. 74).

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 17.08.2015 зареєстрована декларація № ЗП 60 про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: «Будівництво малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом по вул. Медичній у м. Запоріжжі. Житловий будинок № 8» (т. 2, а.с. 29-33). Код об`єкта будівництва 1122.1, категорія складності ІІІ.

За державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - будинки багатоквартирні масової забудови.

Замовник будівельних робіт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв».

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області 26.09.2016 зареєстрована декларація № ЗП 65 про готовність об`єкта до експлуатації (т. 1, а.с. 17-24).

Відповідно до змісту цієї декларації відповідач задекларував як закінчений будівництвом об`єкт, що є готовим до експлуатації, об`єкт: «Будівництво малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом по вул. Медичній у м. Запоріжжі. Житловий будинок № 8». Код об`єкта будівництва 1122.1, категорія складності ІІІ.

В пункті 1 декларації зазначено, що згідно із даними технічної інвентаризації адресою та найменуванням закінченого будівництвом об`єкту є вул. Дніпровські пороги, буд. 15 «ж» (буд. № 8), код об`єкта 1122.1, категорія складності ІІІ.

Замовником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» (пункт 2 декларації).

Згідно інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, зазначеній у пункті 13 декларації, таким документом є договір оренди землі від 04.05.2007, укладений на підставі рішення Запорізької міської ради № 55/248 від 28.03.2007.

У пункті 20 декларації зазначено, що до експлуатації замовником зазначена кошторисна вартість будівництва об`єкту в розмірі 11345075,00 грн.

Відповідно рішення Запорізької міської ради № 89/66 від 30.08.2017 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Резерв» в оренду земельних ділянок по вул. Медичній шляхом поділу» встановлено межі та затверджено розміри земельних ділянок загальною площею 4,7180 га по вул. Медичній Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» таким чином:

- земельної ділянки (кадастровий номер :04:031:0276) площею 2,5296 га;

- земельної ділянки (кадастровий номер :04:031:0275) площею 1,9757 га;

- земельної ділянки (кадастровий номер :04:031:0274) площею 0,2127 га.

За цим рішенням передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Резерв» земельні ділянки по вул. Медичній за рахунок земельної ділянки, раніше наданої рішенням міської ради №55/248 від 28.03.2007 «Про передачу в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» земельної ділянки по вул. Медичній для будівництва та розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом» згідно з планами, в тому числі:

- земельну ділянку (кадастровий номер :04:031:0275) площею 1,9757 га для розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом;

- земельну ділянку (кадастровий номер :04:031:0274) площею 0,2127 га для розташування малоповерхової житлової забудови;

- земельну ділянку (кадастровий номер :04:031:0276) площею 2,5296 га (землі житлової та громадської забудови) для розташування малоповерхової житлової забудови.

На підставі рішення Запорізької міської ради № 89/66 від 30.08.2017 Запорізька міська рада (орендодавець) уклала 22.09.2017 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» (орендар) договір оренди землі №00448 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:031:0275 для розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом, що знаходиться по вул. Медичній, у м. Запоріжжі, строком до 30.08.2027 (т. 1, а.с. 87-89).

Запорізька міська рада надіслала на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» лист № 287/18 від 18.04.2018 з пропозицію щодо укладення договору про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя разом з проектом договору та розрахунком розміру пайової участі в сумі 113450,75 грн (т. 1, а.с. 31-38).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» листом № 21/18 від 26.04.2018 повідомило Виконавчий комітет Запорізької міської ради про відсутність підстав для залучення забудовника земельної ділянки по вул. Медичній, м. Запоріжжі (дозвіл на виконання будівельних робіт № 269 від 14.05.2007 та № 262-10 від 01.06.2010) до пайової участі в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, посилаючись на те, що об`єкт будівництва належить до соціальної інфраструктури (т. 1, а.с. 41-42).

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Спір у даній справі стосується права позивача вимагати від відповідача відшкодування збитків, завданих невиконанням останнім обов`язку укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інфраструктури міста Запоріжжя і сплати у міський бюджет грошових коштів, який виник через здійснення замовником будівництва житлового багатоквартирного будинку.

Пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України визначає серед загальних засад цивільного законодавства свободу договору. Поряд з цим, частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 3 статті 178 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон).

За статтею 1 Закону замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок), і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною 1 статті 2 Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини 3 статті 40 цього Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно із частинами 5 та 9 статті 40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Тобто, перерахування замовником об`єкта будівництва у передбачених Законом випадках до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, є обов`язковим на підставі закону.

Строк, визначений Законом для укладення договору пайової участі - протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною такого обов`язку, і закінчення цього строку не припиняє цього обов`язку замовника та не звільняє замовника від обов`язку укласти договір. Адже невиконання особою положень законодавства не повинно призводити до настання бажаного для неї внаслідок такого невиконання результату у вигляді звільнення від платежу та надавати майнові переваги порівняно із законослухняною особою.

Згідно із частиною 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішенням Запорізької міської ради № 56 від 30.06.2016 були внесені зміни до рішення Запорізької міської ради № 40 від 10.09.2014 «Про внесення змін до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012», шляхом викладення його в новій редакції (далі - Порядок).

У пунктах 3.1, 3.2 Порядку закріплено обов`язок замовник взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя шляхом перерахування коштів замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку м. Запоріжжя. Розмір пайової участі в розвитку інфраструктури міста Запоріжжя для житлових будинків до 31.12.2020 становить 1% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

Апеляційним господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» не виконав свій обов`язок щодо пайової участі, оскільки відповідач, як забудовник, не звертався до Запорізької міської ради із заявою взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту - м. Запоріжжя та між сторонами не було укладено договору пайової участі, що підтверджується належними доказами, які були досліджені судом.

Посилання скаржника на положення пункту 6 частини 4 статті 40 Закону, відповідно до яких до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів соціальної інфраструктури, спростовуються наявною в матеріалах справи декларацією № ЗП 65 від 26.09.2016 про готовність до експлуатації об`єкта, згідно з якою в експлуатацію зданий об`єкт будівництва з кодом 1122.1, який за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 належить до будинків багатоквартирних масової забудови.

Доказів належності введеного в експлуатацію спірного об`єкта будівництва до об`єктів соціальної інфраструктури з кодом класифікації 1263.5, що за умовами пункту 6 частини 4 статті 40 Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) є підставою для звільнення забудовника від пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, матеріали справи не містять.

Також не спростовують висновків місцевого господарського суду щодо обов`язку позивача здійснити грошовий внесок до місцевого бюджету на виконання вимог Закону щодо пайової участі у розвиток інфраструктури міста посилання скаржника на договір від 04.05.2007, за яким йому надано в оренду 4,7181 га землі з кадастровим номером :04:031:0112 для будівництва та розташування малоповерхової житлової забудови з дитячим дошкільним закладом, оскільки відповідачем не було побудовано на цій земельній ділянці дитячий дошкільний заклад.

Крім того, як встановлено місцевим господарським судом і підтверджено матеріалами справи, земельна ділянка з кадастровим номером :04:031:0112 наразі не існує як об`єкт цивільного права, а фактично поділена на декілька земельних ділянок з іншими кадастровими номерами. Частина цієї земельної ділянки виокремлена в земельну ділянку з кадастровим номером :04:031:0275 площею 1,9757 га, яку відповідач отримав в оренду від позивача за укладеним між ними 22.09.2017 договором.

Таким чином, враховуючи реєстрацію відповідачем 17.05.2015 декларації № ЗП 60 про початок виконання будівництва об`єкта за кодом державного класифікатора 1122.1 (будинки багатоквартирні масової забудови) і введення 26.09.2016 цього об`єкта в експлуатацію, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо обов`язку відповідача прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури міста Запоріжжя.

Розрахований позивачем розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що становить 1% загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва, відповідає визначеній затвердженим рішенням Запорізької міської ради № 56 від 30.06.2016 Порядку та положенням Закону сумі, тому заперечення скаржника в цій частині апеляційний господарський суд визнає необґрунтованими.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника на неналежний спосіб захисту шляхом пред`явлення позову про відшкодування збитків з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Враховуючи відсутність договірних відносин між сторонами у справі та характер позовних вимог, які ґрунтуються на завданні відповідачем позивачу шкоди внаслідок неукладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста та несплати внеску пайової участі до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми, які регулюють правовідносини із завдання позадоговірної шкоди.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Отже, враховуючи те, що сторони у цій справі не перебувають між собою в договірних відносинах, а позовні вимоги стосуються стягнення позадоговірної шкоди, до спірних правовідносин застосовуються положення статті 1166 Цивільного кодексу України.

Протиправною є поведінка (дія або бездіяльність) особи, що порушує правову норму, умови договору, угоди тощо та тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Протиправність поведінки боржника або кредитора у позадоговірних правовідносинах полягає у порушенні правової норми.

Як зазначалось вище та встановлено місцевим господарським судом, на момент введення в експлуатацію спірного об`єкту нерухомості діяли норми Закону, які зобов`язували замовника будівництва сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об`єкта будівництва в експлуатацію, у зв`язку з чим відповідач, як замовник будівництва, повинен був укласти з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста і сплатити пайовий внесок.

Однак, відповідач в порушення вимог частин 2, 3 статті 40 Закону (в редакції на час спірних правовідносин) не уклав з органом місцевого самоврядування договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, пайовий внесок не сплатив, що відповідачем не заперечуюється.

Наведене свідчить про бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо звернення замовника будівництва до органу місцевого самоврядування з приводу укладення договору про пайову участь, укладення такого договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої (причинно-наслідковий зв`язок) міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода».

Тобто, наявні усі елементи складу правопорушення у діях відповідача - протиправна поведінка у вигляді бездіяльності у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій, наявність у позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками і вина відповідача.

Вина відповідача полягає в тому, що відповідач, не зважаючи на наявність у нього встановленого законом обов`язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, не звернувся до органу місцевого самоврядування з приводу укладення договору про пайову участь та не перерахував пайовий внесок на створення та розвиток інфраструктури м. Запоріжжя.

Водночас, стягнення розміру збитків, що є предметом позову у даній справі є ефективним способом захисту порушеного права, який призведе до поновлення порушеного права позивача.

При цьому суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у викладеному рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Агро Юс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 у справі № 904/1160/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Агро Юс»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.02.2020.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Судді Т.А. Верхогляд

Ю.Б. Парусніков