РІШЕННЯ
Іменем України

21 лютого 2020 року м. Чернігів справа № 927/950/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Степаненко К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Міністерства оборони України 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО»
14014, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 66
про стягнення 428 451 грн. 84 коп.

за відсутності представників сторін, які в судове засідання не з`явилися,

Рішення ухвалюється після перерви, оголошеної в судовому засіданні з 10.02.2020 по 21.02.2020, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.02.2020, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частини рішення без їх проголошення.

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2019 року Міністерством оборони України подано до Господарського суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» 66 781 грн. 44 коп. пені та 361 670 грн. 40 коп. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем термінів поставки товару за договором № 286/3/18/209 від 05.06.2018 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.11.2019 позовна заява залишена без руху з підстав подання її без додержання вимог, викладених в п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України; позивачу встановлено строк для усунення вищевказаного недоліку, а саме: протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та спосіб усунення недоліку, а саме: шляхом подання до господарського суду доказів сплати судового збору в сумі 6 426 грн. 78 коп.

Як свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 473, копія ухвали від 29.11.2019 про залишення позовної заяви без руху вручена відповідачу 02.12.2019.

Враховуючи, що ухвала суду від 29.11.2019 отримана відповідачем 02.12.2019, тому останнім днем подання до суду заяви про усунення недоліків є 12 грудня 2019 року.

13 грудня 2019 року (здана для відправки суду до відділення поштового зв`язку 10.12.2019, тобто в межах встановленого судом процесуального строку за правилами ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України), позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків разом з платіжним дорученням № 286/3/3585 від 04.12.2019 про сплату судового збору у сумі 7 472 грн. 00коп.

У зв`язку зі сплатою судового збору у більшому розмірі, аніж встановлено Законом України «Про судовий збір», ухвалою від 18.12.2019 надлишково сплачена сума судового збору, а саме 1 045 грн. 22 коп., повернута позивачу за його заявою з Державного бюджету України.

Після усунення позивачем допущеного під час подання позовної заяви недоліку ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2019:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 16 січня 2020 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення даної ухвали;

викликано для участі в засіданні представників сторін.

Як свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 156, копія ухвали від 18.12.2019 про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 19.12.2019.

Враховуючи, що ухвала суду від 18.12.2019 отримана відповідачами 19.12.2019, тому останнім днем подання до суду відзиву є 03 січня 2020 року.

Ані у встановлений судом строк, ані під час розгляду справи, відзив відповідачем подано не було. Про поважність причин ненадання відзиву на позов відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 16.01.2020, прийняв участь позивач.

У підготовче засідання, яке відбулось 16.01.2020, відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення цього засідання, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 156, про поважність причин неявки суд не повідомлено.

Ухвалою суду від 16.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 10.02.2020; викликано для участі в судовому засіданні представників сторін.

У судовому засіданні, яке відбулось 10.02.2020, прийняв участь позивач.

В судове засідання, яке відбулось 10.02.2020, відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення цього засідання, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 750, про поважність причин неявки суд не повідомлено.

В судовому засіданні 10.02.2020 оголошено перерву до 21.02.2020.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою представника позивача, наданою в попередньому судовому засіданні (10.02.2020) про обізнаність про дату, час та місце проведення наступного судового засідання, а також рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 051, а саме копії ухвали від 10.02.2020 про повідомлення про призначення на 21.02.2020 судового засідання у справі № 927/950/19.

Про причини неявки сторони суд не повідомили.

За правилами ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися, їх відсутність в засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи по суті у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

05 червня 2018 року між Міністерством оборони України (позивач у справі, замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» (відповідач у справі, постачальник за договором) укладено договір № 286/3/18/209 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі за текстом договір), за умовами якого відповідач зобов`язався у 2018 році поставити позивачу індивідуальне обмундирування (35810000-5) (лот 1. (35811300-5) Військова уніформа (Джемпер): 1) Джемпер синього кольору; 2) Джемпер чорного кольору; 3) Джемпер захисного кольору)) (товар), а позивач, в свою чергу, зобов`язався забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Відповідно до п. 3.1. договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 31.01.2019, ціна цього договору становить: 5 166 720 (п`ять мільйонів сто шістдесят шість тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 861 120 (вісімсот шістдесят одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., а саме:

у 2018 році за специфікацією становить: 4 305 600 (чотири мільйони триста п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 717 600 (сімсот сімнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. (загальний фонд);

у 2019 році за специфікацією становить: 861 120 (вісімсот шістдесят одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 143 520 (сто сорок три тисячі п`ятсот двадцять) грн. 00 коп. (за загальним фондом).

Відповідно до п. 1.4. договору товар постачається на об`єднанні центри забезпечення після приймального контролю (якості) представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (представник замовника).

Згідно із п. 1.5. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 05.06.2018, товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями договору.

В силу п. 5.2. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 05.06.2018, місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних Сил України (одержувачі замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємною частиною договору, з обов`язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень. Поставка товару здійснюється транспортом постачальника. Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем замовника несе постачальник.

До матеріалів справи надано узгоджені з відповідачем рознарядки та ростовки Міністерства оборони України, складені за специфікаціями (п.1.2. договору) з урахуванням внесених в них сторонами змін і доповнень, в яких містяться вказівки щодо розподілу індивідуального обмундирування (військової уніформи) між об`єднаними центрами забезпечення речовим майном військовими частинами, із зазначенням, зокрема, їх умовних найменувань, поштових адрес, кількості одиниць товару та їх розмірів згідно із встановленою ростовкою, що постачатиметься в кожний визначений в рознарядці центр забезпечення речовим майном.

Відповідно до п. 10.1. договору, в редакції додаткової угоди № 3 від 19.12.2018, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 березня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірника договору, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності, що також не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір № 286/3/18/209 від 05.06.2018 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Аналіз змісту договору свідчить, що у зв`язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами § 1 глави 30 Господарського кодексу України та § 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналіз договору свідчить, що в ньому відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин, які виникли між сторонами у зв`язку з його укладенням, загальних положень про купівлю-продаж, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються також норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначені сторонами в наведеній в п. 1.2. договору специфікації, відповідно до якої:

1) джемпери синього кольору в кількості 1 500 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 672 750 грн. 00 коп. підлягають поставці до 30.06.2018 (включно);

2) джемпери чорного кольору в кількості 500 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 224 250 грн. 00 коп. підлягають поставці до 30.06.2018 (включно);

3) джемпери захисного кольору в кількості 6 000 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 2 691 000 грн. 00 коп. підлягають поставці до 30.10.2018 (включно).

Загальна вартість товару, яку відповідач зобов`язався поставити позивачу згідно з вищенаведеною специфікацією з ПДВ становить 4 305 600 грн. 00 коп. (чотири мільйони триста п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.

Додатковою угодою № 2 від 06.09.2018 сторони за взаємною домовленістю внесли зміни до специфікації, викладеної в п. 1.2. договору, в частині термінів поставки товару, без зміни кількості та вартості товару, та встановили, що:

1) джемпери синього кольору в кількості 1 500 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 672 750 грн. 00 коп. підлягають поставці до 31.07.2018 (включно);

2) джемпери чорного кольору в кількості 500 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 224 250 грн. 00 коп. підлягають поставці до 31.07.2018 (включно);

3) джемпери захисного кольору в кількості 6 000 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 2 691 000 грн. 00 коп. підлягають поставці до 30.11.2018 (включно).

Додатковою угодою № 4 від 30.01.2019 сторонами за взаємною домовленістю збільшено обсяги поставки шляхом доповнення п. 1.2. договору специфікацією на 2019 рік, згідно з якою у 2019 році постачанню додатково підлягало 1 600 одиниць товару загальною вартістю з ПДВ 861 120 грн. 00 коп., а саме:

1) джемпери синього кольору в кількості 300 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 134 550 грн. 00 коп. підлягають поставці до 31.03.2019 (включно);

2) джемпери чорного кольору в кількості 100 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 44 850 грн. 00 коп. підлягають поставці до 31.03.2019 (включно);

3) джемпери захисного кольору в кількості 1 200 шт., вартістю за одиницю товару (без ПДВ) 448 грн. 50 коп., загальною вартістю (без ПДВ) 538 200 грн. 00 коп. підлягають поставці до 31.03.2019 (включно).

За твердженням позивача, викладеним у позовній заяві, відповідач здійснив порушення термінів поставки товару щодо таких партій товару:

«відповідно до Акту № 3 приймального контролю товару за якістю від 13.12.2018, Оголошення № 3 від 10.12.2018 та Посвідчення № 792 товар в кількості 3 300 шт. на суму 1 776 060 грн. 00 коп. завезено на в/склад (в/ч 2788) 14.12.2018 (де договором, в редакції додаткової угоди № 2, передбачено постачання до 30.11.2018 включно), тобто з запізненням на 13 діб;

відповідно до Акту № 4 приймального контролю товару за якістю від 22.12.2018, Оголошення № 4 від 19.12.2018 та Посвідчення № 844 товар в кількості 2 700 шт. на суму 1 453 140 грн. 00 коп. завезено на в/склад (в/ч 2788) 22.12.2018, (де договором, в редакції додаткової угоди № 2, передбачено постачання до 30.11.2018 включно), тобто з запізненням на 21 добу;

відповідно до Акту № 1 приймального контролю товару за якістю від 10.04.2019, Оголошення № 1 від 29.03.2019 та Посвідчення № 343 товар в кількості 300 шт. та Акту № 3 від 10.04.2019, Оголошення № 3 від 29.03.2019 та Посвідчення № 344 товар в кількості 1 200 шт., що разом становить суму 806 300 грн. 00 коп. завезено на в/склад (в/ч 2788) 10.04.2019 (де договором, в редакції додаткової угоди № 4, передбачено постачання до 31.03.2019 включно), тобто з запізненням на 9 діб;

відповідно до Акту № 2 приймального контролю товару за якістю від 10.04.2019, Оголошення № 2 від 29.03.2019 та Посвідчення № 100 товар в кількості 100 шт. на суму 53 820 грн. 00 коп. завезено на в/склад (в/ч 2788) 12.04.2019 (де договором, в редакції додаткової угоди № 4, передбачено постачання до 31.03.2019 включно), тобто з запізненням на 11 діб».

Відповідно до пп. 7.3.4. п. 7.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 05.06.2018, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

З посиланням на вказану умову договору позивач просить стягнути з відповідача за порушення термінів поставки товару 66 781 грн. 44 коп. пені та 361 670 грн. 40 коп. штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Факт прострочення виконання зобов`язання з поставки спірних партій товару відповідачем під час розгляду справи не оспорювався; докази, які спростовують дані обставини відповідачем також не надано.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем термінів поставки партій товару, оформлених актами приймального контролю товару за якістю № 3 від 13.12.2018, № 4 від 22.12.2018, № 1 від 10.04.2019, № 2 від 10.04.2019 та № 3 від 10.04.2019, які покладені в основу позову.

В силу ст. 611 Цивільного кодексу України правовим наслідком порушення зобов`язання є, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штраф та пеня згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а тому одночасне стягнення зі сторони, яка порушила господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачена також і ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що чинним законодавством у спірних правовідносинах допускається одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені.

Разом з тим, здійснивши перевірку розрахунку позивачем пені, суд не погоджується з визначеною позивачем кількістю днів в періоді прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару за партією, оформленою актом № 3 приймального контролю товару за якістю від 13.12.2018, та за партією, оформленою актом № 2 приймального контролю товару за якістю від 10.04.2019.

В силу ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

В пункті 5.3. договору сторонами узгоджено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Отже, з огляду на вищенаведену умову договору датою виконання відповідачем обов`язку щодо поставки товару за договором № 286/3/18/209 від 05.06.2018 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) є дата вказана у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Під час розгляду справи сторонами не надано суду ані доказів складання, ані самих видаткових накладних, оформлених щодо спірних поставок товару, а тому визначення дати фактичної поставки товару відповідачем позивачу здійснюється судом на підставі наданих до матеріалів справи актів приймального контролю товару за якістю.

Позивач стверджує, що відповідачем прострочена поставка товару в кількості 3 300 шт. вартістю 1 776 060 грн. 00 коп. з терміном поставки до 30.11.2018 включно на 13 діб. При цьому, датою фактичної поставки позивач визначає 14.12.2018 (дату вказану в посвідченні № 792, яке засвідчує момент завезення товару на склад військової частини), а не дату, вказану в акті № 3 приймального контролю товару за якістю, а саме 13.12.2018.

Також позивач стверджує, що відповідачем прострочена поставка товару в кількості 100 шт. вартістю 53 820 грн. 00 коп. з терміном поставки до 31.03.2019 включно на 11 діб. При цьому, датою фактичної поставки позивач визначає 12.04.2019 (дату вказану в посвідченні № 100, яке засвідчує момент завезення товару на склад військової частини), а не дату, вказану в акті № 2 приймального контролю товару за якістю, а саме 10.04.2019.

Таке твердження позивача не приймається судом до уваги, оскільки зазначення у посвідченнях № 792 та № 100 дати завезення товару на в/склад (у в/ч), не може вважатись датою поставки товару, оскільки це протирічить п. 5.3 договору, яким визначено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника. Вказані посвідчення за своєю правовою природою не є тотожними видатковим накладним, оскільки складаються в односторонньому порядку з метою обліку військового майна.

Крім того, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Відповідний висновок щодо застосування норми права викладений в постановах Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 910/9078/18 та від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17, який на підставі ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України враховуються судом під час вирішення спору.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2. договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 06.09.2018, відповідач зобов`язаний був поставити військову уніформу (джемпери) в кількості 6 000 шт. до 30.11.2018 включно.

Натомість згідно з актом № 3 приймального контролю товару за якістю від 13.12.2018 товар в кількості 3 300 шт. вартістю 1 776 060 грн. 00 коп. поставлений 13 грудня 2018 року, отже фактично період прострочки виник з 01.12.2018 по 12.12.2018, і становить 12 днів, а не як вказує позивач 13 діб. Тому фактично розмір пені за прострочку поставки даної партії товару становить 21 312 грн. 72 коп., а не як вказано позивачем 23 088 грн. 78 коп.

Тривалість періоду прострочки (21 доба) термінів поставки товару в кількості 2 700 шт. вартістю 1 453 140 грн. 00 коп. зі строком поставки до 30.11.2018 включно, оформленої актом № 4 приймального контролю товару за якістю від 22.12.2018, та розмір пені у сумі 30 515 грн. 94 коп. визначені позивачем вірно.

Тривалість періоду прострочки (9 діб) термінів поставки товару в кількості 300 шт. та в кількості 1 200 шт. загальною вартістю 806 300 грн. 00 коп. зі строком поставки до 30.03.2019 включно, оформлені актами № 1 та № 3 приймального контролю товару за якістю від 10.04.2019, та розмір пені у сумі 7 256 грн. 70 коп. визначені позивачем вірно.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2. договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 31.01.2019, відповідач зобов`язаний був поставити військову уніформу (джемпери) в кількості 100 шт. до 30.03.2019 включно.

Натомість згідно з актом № 2 приймального контролю товару за якістю від 10.04.2019 товар в кількості 100 шт. вартістю 53 820 грн. 00 коп. поставлений 10 квітня 2019 року, отже фактично період прострочки виник з 01.04.2019 по 09.04.2019, і становить 9 днів, а не як вказує позивач 11 діб. Тому фактично розмір пені за прострочку поставки даної партії товару становить 484 грн. 38 коп., а не як вказано позивачем 5 920 грн. 02 коп. При цьому позивачем допущена і арифметична помилка в розмірі пені в межах визначеного ним періоду прострочки.

Загальний фактичний розмір пені за порушення відповідачем термінів здійснення спірних поставок товару складає 59 569 грн. 74 коп.

Здійснивши перевірку правильності обчислення позивачем штрафу, судом встановлено, що розрахунок здійснений з урахуванням умов договору, фактичних обставин справи, та є арифметично вірним.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем термінів поставки товару, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині заявленої до стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі встановленому судом, в частині заявленого до стягнення штрафу в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги належить задовольнити частково і з відповідача на користь позивача належить стягнути 59 569 грн. 74 коп. пені та 361 670 грн. 40 коп. штрафу.

Згідно із ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжного доручення № 286/3/3585 від 04.12.2019 за подання даного позову до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 7 472 грн. 00 коп.

Оскільки за подання позову відповідно до Закону України «Про судовий збір» належало сплатити судовий збір у розмірі 6 426 грн. 78 коп., надлишково сплачена сума судового збору, а саме 1 045 грн. 22 коп. повернута позивачу з Державного бюджету України за його заявою ухвалою суду від 18.12.2019.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог частково, судовий збір у сумі 6 318 грн. 60 коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. В іншій частині (108 грн. 18 коп.) судовий збір покладається на позивача, тобто не підлягає йому відшкодуванню.
Керуючись ст. 123, 129, 165, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» про стягнення 428 451 грн. 84 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» (14014, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 66, код 39262403) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код 00034022) 59 569 грн. 74 коп. пені, 361 670 грн. 40 коп. штрафу та 6 318 грн. 60 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 7 211 грн. 70 коп. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя А.С.Сидоренко