ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року справа № 925/92/20

м. Черкаси

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Уманська дорожньо-будівельна компанія"

до колективного сільськогосподарського підприємства "РОДНИКІВКА"

про стягнення 232574,33 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

За участю:

від позивача в режимі відеоконференції: директора товариства Ворошилова С.С. та адвоката Розборського В.В. за ордером від 08.01.2020 серія ЧК №111726;

від відповідача: не явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Уманська дорожньо-будівельна компанія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до колективного сільськогосподарського підприємства "РОДНИКІВКА" (далі - відповідач) про стягнення 232574,33 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором про виконання робіт від 10.07.2019 №5, в тому числі: 220038,00 грн. боргу, 11361,43 грн. пені та 1174,90 грн. 3 % річних.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 3973,36 грн. витрат на сплату судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеними між сторонами договором про виконання робіт від 10.07.2019 №5 щодо оплати виконаного позивачем поточного ремонту вулиць Робочої та Київської в с. Родниківка Уманського району Черкаської області.

Ухвалою від 24.01.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/92/20, вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін о 11 год. 30 хв. 20.02.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 17.02.2020 Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання представника позивача адвоката Розборського В.В. про участь у судових засіданнях у справі №925/92/20 в режимі відеоконференції у приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

19 лютого 2020 року надійшов відзив відповідача із запереченнями проти позову.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що мав претензії до позивача щодо якості виконаних ним робіт, а саме щодо неналежного укріплення обочин у місцях примикання доріг та товщини асфальтного покриття. На вимогу відповідача позивач ці недоліки в роботі не усунув, проте відповідач повністю оплатив вартість виконаних позивачем робі.

Сторони були належним чином повідомлені господарським судом про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 24.01.2020 на 11 год. 30 хв. 20.02.2020, проте відповідач чи його представник у це судове засідання не явилися і не повідомили суд про причини неявки, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.02.2020:

керівник та представник позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав;

господарський суд розглянув справу по суті і оголосив вступну і резолютивну частини ухваленого у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

10 липня 2019 року позивач як виконавець та відповідач як замовник уклали між собою договір про виконання робіт №5 (далі - договір від 10.07.2019 №5), згідно з п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання поточного ремонту вулиць Робоча та Київська в с. Родниківка Уманського району Черкаської області.

Відповідно до п. 1.2 договору від 10.07.2019 №5 ціна останнього становить 1100038,00 грн. з ПДВ, що станом на дату укладання договору дорівнює загальній вартості робіт. Вартість робіт за договором визначається договірною ціною, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.6 договору від 10.07.2019 №5 виконавець зобов`язується виконати роботи протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання передньої оплати від замовника.

Пунктом п. 2.1 договору від 10.07.2019 №5 встановлено, що замовник як аванс перераховує на поточний рахунок виконавця суму в розмірі 10% від загальної вартості об`єкта.

У п. 2.2 договору від 10.07.2019 №5 його сторони передбачили, що решта коштів перераховується на поточний рахунок виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.3 договору від 10.07.2019 №5 розрахунки за даним договором проводяться замовником в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця, в національній валюті України - гривні.

Згідно з п. 3.1 договору від 10.07.2019 №5 приймання - передача виконаних робіт оформлюється підписанням акту приймання - передачі виконаних робіт протягом 3 робочих днів з моменту їх закінчення.

У період з 16.07.2019 по 31.10.2019 відповідач перерахував позивачу 880000,00 грн. плати за виконані роботи, що визнається позивачем і відповідачем відповідно у позові та у відзиві на позов.

Позивач на виконання договору від 10.07.2019 №5 виконав роботи з поточного ремонту вулиць Робоча та Київська в с. Родниківка Уманського району Черкаської області вартістю 1100038,00 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актом приймання виконаних робіт від 31.10.2019 №1.

Доказів на підтвердження приведених у відзиві на позов доводів щодо наявності недоліків у виконаній позивачем за договором від 10.07.2019 №5 роботі відповідач господарському суду не надав, тобто не доказав вказаних обставин.

Встановлений п. 2.2 договору від 10.07.2019 №5 строк для оплати вартості виконаних робіт - 10 банківських днів після підписання акту виконаних робіт від 31.10.2019 №1 закінчився 15.11.2019.

Станом на 16.11.2019 борг відповідача перед позивачем за виконані ним за договором від 10.07.2019 №5 роботи становив 220038,00 грн. (1100038,00 грн. - 880000,00 грн.).

Відповідач свої зобов`язання за договором від 10.07.2019 №5 щодо оплати виконаних позивачем робіт на суму 220038,00 грн. у вказаний вище строк не виконав і оплатив їх лише у січні 2020 року, за платіжними дорученнями від 13.01.2020 №5 на суму 50000,00 грн., від 20.01.2020 №19 на суму 20000,00 грн., від 30.01.2020 №49 на суму 150038,00 грн.

Сплата відповідачем 220038,00 грн. боргу за виконані позивачем роботи означає про відсутність наразі предмету спору за вимогою про стягнення цієї суми боргу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у цій справі в частині цієї позовної вимоги.

За порушення встановленого п. 2.2 від 10.07.2019 №5 строку виконаних позивачем робіт позивач нарахував відповідачу за період прострочення з 10.11.2019 по 13.01.2020 пеню у сумі 11361,43 грн., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 1174,90 грн.

На день прийняття Господарським судом Черкаської області цього рішення відповідач стягувані суми пені та 3% річних не сплатив.

Частина 1 ст. 174 Господарського кодексу України передбачає можливість виникнення господарських зобов`язань з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойку (штраф, пеню) визначає як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема такі як сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Стаття 837 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частини 4-6 ст. 231 Господарського кодексу України містять такі норми:

4. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

5. У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

6. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд дійшов таких висновків.

Договір від 10.07.2019 №5 є господарським договором підряду, з якого у відповідача виникли грошові зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем за цим договором робіт.

Відповідач не належним чином (несвоєчасно) виконав грошові зобов`язання за договором від 10.07.2019 №5 щодо оплати виконаних позивачем робіт з поточного ремонту вулиць Робочої та Київської в с. Родниківка Уманського району Черкаської області, допустивши прострочення в їх виконанні на суму 220038,00 грн. і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за виконані роботи у вказаній сумі.

Штрафні санкції, у тому числі пеня, за прострочення відповідачем оплати виконаних позивачем робіт ні законом, ні договором від 10.07.2019 №5 не встановлені.

Посилання позивача у позові на ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України як на підставу для застосування до відповідача пені є безпідставним, оскільки ст. 231 Господарського кодексу України не встановлює розміру пені, а лише передбачає порядок його встановлення у договорі.

Отож позивач не має права на стягнення з відповідача заявленої у позові пені.

Утім позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних.

При визначенні періоду прострочення для нарахування трьох процентів річних позивач неправильно визначив день початку цього періоду - 10.11.2019, оскільки п. 2.2 договору від 10.07.2019 №5 встановлений строк для оплати робіт - протягом десяти банківських, а не календарних днів після підписання акту виконаних робіт.

З урахуванням вимог п. 2.2 договору від 10.07.2019 №5 та дати підписання акту виконаних робіт від 31.10.2019 №1 днем початку прострочення в оплаті вартості робіт в сумі 220038,00 грн. є 16.11.2019.

Отож за період прострочення з 16.11.2019 по 13.01.2020 в оплаті виконаних за договором від 10.07.2019 №5 робіт на суму 220038,00 грн. позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних, що становить 1067,03 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення 1067,03 грн. 3% річних.

Позивач за квитанцією від 10.01.2020 при поданні позову сплатив 3975,36 грн., що на 486,75 грн. більше від встановленого Законом України "Про судовий збір" розміру - 1,5% від ціни позову, що становить 3488,61 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Розборським В.В., позивач надав господарському суду: ордер від 08.01.2020 серія ЧК №111726, акт наданих послуг (попередній) від 08.01.2019 на 10000,00 грн. та платіжне доручення від 16.01.2020 №626 на перерахування позивачем АО "Р Г М ГРУП" 10000,00 грн.

Частини 2 та 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України містять такі норми:

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Договору про надання правової допомоги та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Розборським В.В. позивач господарському суду не надав. Згадуваний вище акт наданих послуг (попередній) від 08.01.2019 не є таким детальним описом робіт (наданих послуг), оскільки є попереднім, складеним станом на 08.01.2020, а не остаточним, складеним за фактично виконані роботи (надані послуги).

Отже, надані позивачем на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. докази є недостатніми для цілей розподілу таких судових витрат у цій справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням викладених вище обставин і, зокрема, того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а також вимог п.2 ч. 1 та ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у сумі 3316,57 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Наразі позивач клопотання про повернення зайво сплаченого ним судового збору до господарського суду не подав, тому це питання при прийнятті цього рішення господарським судом не розглядалося і не вирішувалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з колективного сільськогосподарського підприємства "РОДНИКІВКА" (вул. Гагаріна, 1б, с. Родниківка, Уманський район, Черкаська область, 20324, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Уманська дорожньо-будівельна компанія" (провулок Садовий, 5, с. Родниківка, Уманський район, Черкаська область, 20324, ) - 1067,03 (одна тисяча шістдесят сім гривень 03 копійки) три проценти річних та 3316,57 (три тисячі триста шістнадцять гривень) судового збору.

Закрити провадження у справі за вимогою про стягнення 220038,00 грн. основного боргу.

У решті позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 24 лютого 2020 року.

СУДДЯ М.В. Дорошенко