ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020м. ДніпроСправа № 904/6347/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Графтрейд", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 140 382,12 грн. за договором поставки № 1769/2017 від 11.10.2017 року.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Графтрейд" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" заборгованість у розмірі 140 382,12 грн. за договором поставки № 1769/2017 від 11.10.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 1769/2017 від 11.10.2017 року, а саме в частині повної оплати вартості поставленої продукції, в порядку та на умовах передбачених п.п. 1.1., 4.1. Договору.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (140 382,12 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 02.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27.01.2020 року відповідач до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області суду направив відзив на позовну заяву вих..№ б/н від 27.01.2020 року, у якому відмовити у задоволені позову.

Позивач до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області суду направив відповідь на відзив вих..№ 14/4-551-20 від 27.01.2020 року, у якій зазначено, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не можуть братись судом до уваги.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, які суд вважає достатніми для прийняття рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 1769/2017 від 11.10.2017 року, а саме в частині повної оплати вартості поставленої продукції, в порядку та на умовах передбачених п.п. 1.1., 4.1. Договору.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах статей 526, 530, 549, 550, 691, 692 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- договір № 1769/2017 від 11.10.2017 року (а.с. 14-19);

- додаткова угода № 1 від 25.04.2018 до договору № 1769/2017 від 11.10.2017 р. (а.с. 22);

- додаткова угода № 3 від 28.12.2018 до договору № 1769/2017 від 11.10.2017 р. (а.с. 23);

- специфікація (додаток № 9) на поставку товару за договором від 21.02.2019 року (а.с. 24);

- специфікація (додаток № 10) на поставку товару за договором від 16.04.2019 року (а.с. 25);

- видаткова накладна № 214 від 09.04.2019 р. (а.с. 26);

- товаро-транспортна накладна № 214 від 09.04.2019 р. (а.с. 27);

- довіреність № 010424 від 01.04.2019 р. (а.с. 28);

- рахунок на оплату № 261 від 09.04.2019 р. (а.с. 29);

- видаткова накладна № 301 від 10.05.2019 р. (а.с. 30);

- товаро-транспортна накладна № 301 від 10.05.2019 р. (а.с. 31);.

- довіреність № 070507 від 07.05.2019 р. (а.с. 32);

- рахунок на оплату № 358 від 10.05.2019 р. (а.с. 33).

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позовну заяву не погоджується та не визнає позовні вимоги, у задоволенні яких просить суд відмовити. Зазначає, що позивачем не вірно здійснено розрахунок пені за специфікація (додаток № 9) на поставку товару за договором від 21.02.2019 року та за специфікація (додаток № 10) на поставку товару за договором від 16.04.2019 року, оскільки відповідно до п.4.1. договору та п. 3 специфікацій, оплата товару здійснюється за фактом постачання протягом сорока п`яти календарних днів з моменту надання рахунків-фактури і видаткових накладних за фактично поставлений товар, оскільки останнім днем виконання зобов`язання за специфікацією від 21.02.2019 року та надав свій контр - розрахунок, згідно якого розмір пені склав 9 751,04 грн., розмірі 3% річних 1 744,78 грн.

Також відповідач заперечує розмір витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є: факт поставки товару, наявності (відсутності) боргу за поставлений товар, прострочення оплати за товар та підстави для нарахування штрафних санкцій.

Між Публічним акціонерним товариством "ЄВРАЗ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД", далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Графтрейд" (далі постачальник, позивач) укладений Договір № 1769/2017 від 11.10.2017 року (далі договір).

Відповідно до п.1.1. вказаного вище договору, постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію (далі товар), а покупець зобов`язаний прийняти у власність і оплатити товарна передбачених цим договором умовах.

Номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна, вартість товару та інші умови узгоджуються сторонами у специфікаціях (додатках), які після їх підписання є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2. договору).

Поставка товару здійснюється партіями. Партія товару товар, оформлений одним товарно-транспортним документом (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.4. договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару; при поставці залізничним транспортом - відмітка станції призначення в залізничній накладній, якщо інше не обумовлено специфікацією (додатком). Право власності на товар, а також всі пов`язані з ним ризики переходять від постачальника до покупця у відповідності до умов переходу права власності на товар, визначений у специфікаціях (додатках).

Згідно п. 13.5 договору, він набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2018 року, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Додатковою угодою № 3 від 28.12.2018 року сторони продовжили строк дії даного договору до 31.12.2019 року.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 128 196,00 грн., що підтверджено наявними у справі копіями: специфікації (додаток № 9) на поставку товару за договором від 21.02.2019 року; специфікації (додаток № 10) на поставку товару за договором від 16.04.2019 року; видаткової накладної № 214 від 09.04.2019 р.; товаро-транспортної накладної № 214 від 09.04.2019 р.; довіреності № 010424 від 01.04.2019 р.; рахунку на оплату № 261 від 09.04.2019 р.); видаткової накладної № 301 від 10.05.2019 р.; товаро-транспортної накладної № 301 від 10.05.2019 р.;. довіреності № 070507 від 07.05.2019 р.; рахунку на оплату № 358 від 10.05.2019 р..

Згідно п. 4.1. договору оплата вартості партії товару (платежі) здійснюється в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до цього договору. У цьому випадку, умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками).

Підставою для оплати узгодженої до відвантаження партіями товару є виставленні постачальником рахунок (п.4.2. договору).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків в частині своєчасної оплати за отриманий товар згідно Договору № 1769/2017 від 11.10.2017 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 128 196,00 грн.

Так, відповідачем у відзиві на позов не надано заперечень щодо отримання товару від позивача та суми простроченої заборгованості за поставлений товар.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 128 196,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, за яким, у силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Щодо суми пені

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

На підставі зазначених правових норм позивач нарахував та заявив до стягнення 10 339,05 грн. пені за період з 10.05.2019 року по 18.11.2019 року.

Однак, відповідач не погоджується з сумою нарахованої пені та кількості днів за визначений позивачем період прострочення.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перевіривши розрахунок позивача та контррозрахунок відповідача пені, суд встановив, що відповідачем проведено розрахунок у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства вірно.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності помилки в розрахунку суми пені за поставкою, що відбулась за накладною № 310 від 10.05.2019.

Відповідно до п. 3 Специфікації від 16.04.2019, оплата товару здійснюється за фактом постачання протягом сорока п`яти календарних днів з моменту надання рахунків-фактур і видаткових накладних за фактично отриманий товар.

Отже, строк оплати за накладною № 310 від 10.05.2019 настав 25.06.2019, що є підставою для стягнення з останнього пені в сумах визначених відповідачем, а саме у розмірі 9 751,04 грн.. В частині стягнення пені у розмірі 5 88,01 грн. слід відмовити .

Щодо суми 3% річних.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних прострочки за специфікацією від 21.02.2019 року (додаток № 9) з 10.05.2019 року по 09.06.2019 року (31 день) становлять 140,13 грн., за специфікацією від 16.01.2019 року (додаток № 10) з 10.06.2019 року по 18.11.2019 року (162 дня) становлять 1 706,94 грн., загальна сума 3% річних становить 1 847,07 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, відповідач не погоджується з сумою нарахованих 3% річних та кількості днів за визначений позивачем період прострочення. Так, за контррозрахунком Відповідача за період прострочки за специфікацією від 21.02.2019 року (додаток № 9) з 10.05.2019 року по 18.11.2019 року (193 днів) становлять 872,40 грн., за специфікацією від 16.01.2019 року (додаток № 10) з 26.06.2019 року по 18.11.2019 року (145 днів) становлять 872,40 грн., загальна сума 3% річних становить 1 744,78 грн.

Перевіривши розрахунок позивача та контррозрахунок відповідача 3 % річних, суд встановив, що відповідачем проведено розрахунок у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства вірно, що є підставою для стягнення з останнього 3% річних в сумах визначених відповідачем, а саме у розмірі 1 744,78 грн.. В частині стягнення 3% річних у розмірі 102,29 грн. слід відмовити.

Щодо витрат на правову допомогу.

Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1 980,00 грн.

Згідно із ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Що стосується витрат на послуги адвоката, то вони не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з.п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Позивач надав:

- рахунок-фактури № 02/19-66 від 13.11.2019 року на суму 1 980,00 грн.;

- платіжне доручення № 933 від 13.11.2019 року на суму 1 980,00 грн.

Зазначені документи не дають змоги ідентифікувати предмет позову, що підготовлений адвокатом та чи є це саме той позов, що розглядається судом.

Договір про надання правничої допомоги, як передбачено ст. 126 Господарського процесуального кодексу України,. позивач не надав.

Враховуючи викладене, в частині задоволення вимог щодо покладення на відповідача витрат по оплаті на правничу допомогу відмовити.

Судові витрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2 095,39 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Графтрейд" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 4-А; ) основний борг у розмірі 128 196,00 грн., пеню у розмірі 9 751,04 грн., 3% річних у розмірі 1 744,78 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 095,39 грн..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 26.02.2020 року

Суддя В.Г. Бєлік