ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3783/19
Господарський суд Одеської області у складі: Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Шовков О.С., - довіреність;

Від відповідача Котовська Т.О., - довіреність;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про відшкодування збитків (упущеної вигоди) у розмірі 112 850,40грн.,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №3901/19) до відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про відшкодування збитків (упущеної вигоди) у розмірі 112 850,40грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Регіональною філією «Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 21.02.2018 року було проведено тендер UA-2018-01-24-000085-b на майданчику ZAKUPK1.PROM.UA, переможцем якого було визнано ТОВ "Харків Техноткань".

11.04.2018р. між ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» та ТОВ «Харків Техноткань» було укладено договір поставки №ОД/НХ-18-254НЮ, на загальну суму 407 160 грн. (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався передати у власність Замовника товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (Додаток №1 до Договору), а Замовник зобов`язався його оплатити.

Згідно п, 1.2. Договору найменування товару - повсть технічна.

У відповідності до п. 5.2 Договору, в межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного графіком поставки, Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки і обсягах, визначених у цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом, електронною поштою, листом).

Як зазначає позивач, 13.04.2018 р. Замовник направив Постачальнику письмову заявку за вих. №НХ 12/33 60, згідно якої просив поставити повсть технічну напівгрубошерстну в кількості 2900 кг на загальну суму 407 160 грн., а отже згідно умов Договору та ст. 115 ГПК України кінцевою датою здійснення поставки була 27.04.2018 р.

На виконання умов п. 5.2 Договору та письмової заявки Позивача за вих.. №НХ12/3360 від 13.04.2018 р., 25.04.2018 р. представники ТОВ «Харків Техноткань» прибули на склад Замовника, доставивши повсть технічну напівгрубошерстну у кількості 2893,6 кг, на суму 406 261,44 грн.

Однак, Замовник доставлений товар не прийняв, порушивши свої зобов`язання за договором.

Як вказує позивач ТОВ «Харків Техноткань» на виконання умов договору та письмової заявки Замовника вжило всі можливі та необхідні, залежні від нього дії щодо поставки товару.

Натомість Замовник свої зобов`язання прийняти та оплатити товар умисно не виконав, мотивуючи надуманими та такими, що суперечать умовам Договору та ГОСТів, підставами.

Регіональна філія "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до суду з позовом до ТОВ «Харків Техноткань» щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору. ТОВ «Харків Техноткань» звернулось до суду з зустрічною позовною заявою щодо стягнення збитків та штрафу, зобов`язання виконати умови договору.

Рішенням господарського суду Харківської області №922/2958/18 від 25.02.2019 р. у задоволенні позову РФ «Одеська Залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» відмовлено повністю, зустрічна позовна заява ТОВ «Харків Техноткань» задоволена частково, стягнуто штраф та збитки.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу, в задоволенні якої постановою Східного апеляційного господарського суду № 922/2958/18 від 17,07.2019 р. відмовлено повністю.

В постанові Східного апеляційного господарського суду № 922/2958/18 від 17.07.2019 р. зокрема зазначено, що: «Судом було встановлено, що товар був поставлений замовнику своєчасно згідно графіку поставки, що не було спростовано відповідачем за первісним позовом,»; «З огляду на те, що відповідачем за зустрічним позовом допущено порушення зобов`язання щодо прийняття поставленого позивачем товару, у діях/бездіяльності замовника вбачається наявність складу господарського правопорушення, відтак останній зобов`язаний відшкодувати постачальнику завдані внаслідок такого порушення збитки».

Як вказує позивач, вищезазначеними рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції було встановлено наявність у діях РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» складу господарського правопорушення.

Враховуючи викладене, ТОВ «Харків Техноткань» не отримало дохід, який був би отриманий у разі належного виконання Відповідачем свого зобов`язання, і невиконання умов договору, наявність в діях Відповідача складу господарського правопорушення встановлено рішенням господарського суду Харківської області №922/2958/18 від 25.02.2019 р., яким було стягнено фактичні витрати постачальника.

Окрім того, саме у період дії вищезазначеного договору Позивач мав комерційну пропозицію щодо придбання повсті технічної напівгрубошерстної від TOB « 1». Товар не було продано TOB « 1» саме у зв`язку з наявністю зобов`язання поставити його Відповідачеві, який порушив власні зобов`язання, вчинив господарське правопорушення не прийнявши замовлений товар, який міг бути поставлений Позивачем TOB « 1».

Збитки у вигляді упущеної вигоди були розраховані наступним чином. ТОВ «Харків Техноткань» придбало повсть технічну напівгрубошерстну у ТОВ «Валтекс маркетинг-Плюс» в кількості 2893,6 кг, за 338 551,20 грн.

Згідно умов договору №ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 р, даний товар був доставлений Відповідачеві та його вартість складає 406 261, 44 грн.

Листом від 23.04.2019 р. TOB « 1» пропонувало та було готове реально придбати товар за 451 401,60 грн.

Як зазначає позивач, дана пропозиція TOB « 1» була відхилена ТОВ «Харків Техноткань» саме через наявність зобов`язань перед Відповідачем, в противному випадку товар було б поставлено саме ТОВ 1» та отримано кошти у розмірі 451 401,60 грн.

Різниця у вартості між вартістю закупівлі товару та вартістю за яку TOB « 1» було б поставлено товар, тобто кошти які ТОВ «Харків Техноткань» отримало б реально, складає 451 401,60 - 338551,20 = 112 850,40 грн. Саме ця сума і є збитками ТОВ «Харків Техноткань» у вигляді упущеної вигоди.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3783/19 за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому розгляд справи по суті призначено на 21.01.2020 р.

21.01.2020 року та 11.02.2020 року у судовому засіданні були оголошені протокольно перерви.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, про що також зазначено у поясненнях до позовної заяви.

Також у судовому засіданні 11.02.2020 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно якої зазначив, що просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача збитки в розмірі 67 710,24 грн.

18.02.2020 року суд, протокольно відмовив у задоволенні заяви про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з порушенням норм п.2. ст.. 46 ГПУ України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Як зазначає відповідач, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь 112 850,40 грн., упущеної вигоди, яку міг отримати, на його думку, з TOB « 1», якщо не мав би зобов`язань перед АТ «Укрзалізниця» щодо поставки повсті технічної. Таку свою позицію Позивач обґрунтовує рішенням Господарського суду Харківської області від 25.02.2019 року по справі №922/2958/18, яким у задоволенні первісного позову ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" до ТОВ "Харків ТЕХНОТКАНЬ" про стягнення 121545,63 грн. відмовлено повністю, у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Харків ТЕХНОТКАНЬ" до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 58829,09 грн. відмовлено частково, стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» на користь ТОВ "Харків ТЕХНОТКАНЬ" 28438,30 грн. штраф; 17641,06 грн. збитків, а також витрати зі сплати судового збору за подачу зустрічного позову у розмірі 1762,00 грн., в іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Так, у додатках до позовної заяви наявні завірені копії листів, а саме: завірена копія листа №03.01.2018/ВП від 03.01.2018 року ТОВ «Харків техноткань», яким останнє пропонує ТОВ «Проммаш» придбати у нього повсть технічну за 156 грн. за 1 кг, завірена копія листа №б/н від 29.01.2018 року ТОВ «Проммаш» щодо відсутності наміру придбавати повсть технічну, завірена копія листа №б/н від 23.04.2018 року ТОВ «Проммаш» щодо готовності придбати повсть технічну, завірена копія листа №26.02.2019/ВП від 26.02.2019 року ТОВ «Харків техноткань» з пропозицією придбати повсть технічну ТОВ «Проммаш» з посиланням на лист №23.04.2018/ВП від 23.04.2018 року, згідно якого повідомляється про наявність зобов`язань перед АТ «Укрзалізниця».

З наданих копій листів вбачається лише зацікавленість товариств у співпраці, що ніяким чином не стосується Відповідача та його договірних відносин з Позивачем. Також Позивач зазначає, що придбало повсть технічну у ТОВ «Валтекс маркетинг- Плюс» в кількості 2893,6 кг., за 338 551,20 грн.

Проте, з такого твердження неможливо достеменно встановити, що вказана продукція придбавалась саме для її перепродажу Відповідачеві, а також у який період придбавалась продукція, скільки разів, з якою метою, у якій кількості та на які суми.

Тобто, позиція Позивача ґрунтується на тому, що ТОВ «Харків Техноткань» мало можливість продати повсть технічну іншому товариству за більш привабливу ціну, а через зобов`язання перед АТ «Укрзалізниця» відмовилось від такої можливості. Відтак, відповідач, заперечує проти позовних вимог.

27.01.2020 року позивачем була подана відповідь на відзив, відповідно якої позивач зазначив, що у відзиві відповідач вказує, що неможливо достеменно встановити, що придбана Позивачем у ТОВ «Валтаекс маркетинг-Плюс» продукція придбавалась саме для її перепродажу Відповідачеві, а також у який період придбавалась продукція, скільки разів, з якою метою, у якій кількості та на які суми. Дане твердження абсолютно не відповідає дійсності, усі ці дані доводяться викладеними у позові обставинами та доданими документами. Так, у рішенні господарського суду Харківської області №922/2958/18 від 25.02.2019 р. встановлено, що «на виконання умов договору поставки та письмової заявки за вих.. №НХ 12/3360 від 13.04.2018 р., 25.04.2018 р. представники ТОВ "Харків Техноткань" прибули на склад Замовника, доставивши повсть технічну напівгрубошерстну у кількості 2893,6 кг, на суму 406 261, 44 грн, що підтверджується видатковою накладною №ХТ 250401 від 25.04.2018 р., та Товарно-транспортною накладною №2504-1 від 25.04.2018 року, автомобілем MERSEDES-BENZ державний номер НОМЕР_1 ». Дані встановлені обставини мають преюдиційне значення при розгляді справи. Отже, є доведеним, що продукція була призначена саме для поставки Відповідачеві, і власне і була поставлена, однак в порушення умов договору Відповідачем прийнята не була. З доданої до позовної заяви видаткової накладної ВМ-0000423 від 23.04.2018 р. видно, коли було придбано товар, в якій кількості та за якою ціною. ТОВ «Валтекс маркетинг-Плюс» є виробником повсті технічної, отже товар не міг бути перепроданий кілька разів. Повсть була придбана у виробника 23.04.2018 р. та поставлена Відповідачеві 25.04.2018 р. Зважаючи на наявність договору №ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 р між Позивачем та Відповідачем на поставку повсті, зрозуміло що товар було придбано саме для виконання зобов`язань за договором та поставки Відповідачеві на підставі його ж заявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

18 лютого 2020 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Регіональною філією «Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 21.02.2018 року було проведено тендер UA-2018-01-24-000085-b на майданчику ZAKUPK1.PROM.UA, переможцем якого було визнано ТОВ "Харків Техноткань".

11.04.2018р. між ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» та ТОВ «Харків Техноткань» було укладено договір поставки №ОД/НХ-18-254НЮ, на загальну суму 407 160 грн. (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався передати у власність Замовника товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (Додаток №1 до Договору), а Замовник зобов`язався його оплатити.

Згідно п, 1.2. Договору найменування товару - повсть технічна.

У відповідності до п. 5.2 Договору, в межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного графіком поставки, Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки і обсягах, визначених у цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом, електронною поштою, листом).

Відповідно п. 6.4 договору загальна сума по договору 407 160,00 грн. у тому числі ПДВ 20% 67860,00 грн.

13.04.2018 р. Замовник направив Постачальнику письмову заявку за вих. №НХ 12/33 60, згідно якої просив поставити повсть технічну напівгрубошерстну в кількості 2900 кг на загальну суму 407 160 грн., а отже згідно умов Договору та ст. 115 ГПК України кінцевою датою здійснення поставки була 27.04.2018 р.

25.04.2018 р. представники ТОВ «Харків Техноткань» прибули на склад Замовника, доставивши повсть технічну напівгрубошерстну у кількості 2893,6 кг, на суму 406 261,44 грн.

Однак, Замовник доставлений товар не прийняв, порушивши свої зобов`язання за договором.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки №ОД/НХ-18-254Н є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов п. 5.2 Договору та письмової заявки Позивача за вих.. №НХ12/3360 від 13.04.2018 р., 25.04.2018 р. представники ТОВ «Харків Техноткань» прибули на склад Замовника, доставивши повсть технічну напівгрубошерстну у кількості 2893,6 кг, на суму 406 261,44 грн.

ТОВ «Харків Техноткань» на виконання умов договору та письмової заявки Замовника вжило всі можливі та необхідні, залежні від нього дії щодо поставки товару.

Згідно умов договору №ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 р, даний товар був доставлений Відповідачеві та його вартість складає 406 261, 44 грн. ( відповідно видаткової накладної №ХТ250401 від 25.04.2018 р.).

Натомість Замовник свої зобов`язання прийняти та оплатити товар не виконав.

Листом від 23.04.2019 р. TOB « 1» пропонувало та було готове придбати товар у позивача за 451 401,60 грн. Дана пропозиція TOB « 1» була відхилена ТОВ «Харків Техноткань» саме через наявність зобов`язань перед Відповідачем, в противному випадку товар було б поставлено саме ТОВ 1» та отримано кошти у розмірі 451 401,60 грн.

Різниця у вартості між вартістю закупівлі товару та вартістю за яку TOB « 1» було б поставлено товар, тобто кошти які ТОВ «Харків Техноткань» отримало б реально, складає 451 401,60 - 338551,20 = 112 850,40 грн. Саме ця сума і є збитками ТОВ «Харків Техноткань» у вигляді упущеної вигоди.

Як встановлено судом, збитками ТОВ «Харків Техноткань» у вигляді упущеної вигоди є сума у розмірі 67 710,24 грн., відповідно до розрахунку зробленого судом, а саме: вартість придбаного товару ТОВ «Харків Техноткань» повсть технічну напівгрубошерстну у ТОВ «Валтекс маркетинг-Плюс» в кількості 2893,6 кг. За 338 551,20 грн. - товар поставлений відповідачеві на суму 406 261,44 грн., відтак розмір відшкодування збитків (упущеної вигоди) складає 67 710,24 грн.

Відтак, приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов`язань, які є предметом договору №ОД/НХ-18-254НЮ від 11.04.2018 р, а також враховуючи, що пропозиція TOB « 1» була відхилена ТОВ «Харків Техноткань» саме через наявність зобов`язань перед Відповідачем, суд доходить висновку, що відповідачем були порушені прийняті на себе зобов`язання у спірних правовідносинах як замовником товару.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків чи відшкодування завданої шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У відповідності до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків є також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б в разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Упущена вигода - це доход або прибуток, який міг би одержати суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності в разі здійснення зовнішньоекономічної операції і який він не одержав внаслідок дії обставин, що не залежать від нього, якщо розмір його передбачуваного доходу або прибутку можна обґрунтувати. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно положень ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною другою статті 693 ЦК України, що застосовуються до правовідносин з договору поставки, передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Наразі позивач, з огляду на вказані порушення з боку відповідача умов договору, просить стягнути з останнього відшкодування збитків (упущеної вигоди) у розмірі 112 850,40грн.

Однак, як було встановлено судом розмір відшкодування збитків (упущеної вигоди) складає 67 710,24 грн., відповідно розрахунку зробленого судом, а саме: вартість придбаного товару ТОВ «Харків Техноткань» повсть технічну напівгрубошерстну у ТОВ «Валтекс маркетинг-Плюс» в кількості 2893,6 кг. За 338 551,20 грн. - товар поставлений відповідачеві на суму 406 261,44 грн., відтак розмір відшкодування збитків (упущеної вигоди) складає 67 710,24 грн.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, судом встановлено, що між сторонами за договором виникли господарсько-правові правовідносини, на які розповсюджуються норми ЦК України та ГК України, а тому положення вказаних нормативних актів щодо змісту, підстав та порядку заявлення управленою стороною вимог про відшкодування збитків розповсюджуються і на правовідносини за договором поставки.

Частинами 1, 2, 3 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми збитків (упущеної вигоди) на підставі статті 224 ГК України та ч. 2 ст. 849 ЦК України в розмірі 67 710,24 грн.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (невиконання умов договору поставки) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" є обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи проте враховуючи перерахунок суми розміру відшкодування збитків (упущеної вигоди), який складає 67 710,24 грн. позовні вимоги - підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що з метою захисту своїх прав 25.10.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" уклало з Адвокатом Шовковим Олегом Сергійовичем Договір про надання правової допомоги № 25-10/2019, предметом якого є надання правничої допомоги - юридичний захист прав та інтересів Клієнта у спорі (справі) №916/3783/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про відшкодування збитків (упущеної вигоди) у розмірі 112 850,40грн.

Як вбачається з п.5.1 Договору за підготовку документів, складення та подання відзиву на позов та інших процесуальних документів та ведення справи в суді першої інстанції Клієнт сплачує Компанії гонорар у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно ст.123 ГПК України, відповідно до якої судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати па професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Платіжним дорученням №428 від 04.12.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" оплатило гонорар адвокату Шовков О.С. у розмірі 15 000,00 грн. Таким чином, з огляду на викладене, позивач згідно з положеннями статті 74 Господарського процесуального кодексу України довів надання йому зазначених послуг у межах справи №916/3783/19 у відповідних сумах.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував.

На підставі вищенаведеного, враховуючи значний розмір позовних вимог, наявність в матеріалах справи доказів виконання умов Договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Тому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 п.58).

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань"є обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи проте враховуючи перерахунок суми розміру відшкодування збитків (упущеної вигоди), який складає 67 710,24 грн. позовні вимоги - підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00грн. покласти на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про відшкодування збитків (упущеної вигоди) у розмірі 112 850,40грн. - задовольнити частково.

2.СТЯГНУТИ з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, 5. Код ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012 м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19 Код ЄДРПОУ ВП 40081200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харків Техноткань" (61017 м. Харків, вул. Велика Панасівська, 115 Код ) 67 710 (шістдесят сім тисяч сімсот десят грн.) 24 коп. збитків (упущеної вигоди), 15 000 (п`ятнадцять тисяч грн..) 00 коп. витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 / одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн. 00 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 24 лютого 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут