ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020м. ДніпроСправа № 904/77/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства Царичанської районної ради "Факел", смт. Царичанка, Царичанський район, Дніпропетровська область

про стягнення 3% річних та штрафних санкцій у розмірі 5 386,83 грн. за договором постачання природного газу № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства Царичанської районної ради "Факел" 3% річних та штрафні санкції у розмірі 5 386,83 грн. за договором постачання природного газу № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року, а саме в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (5 386,83 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

21.01.2020 року відповідач до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області суду направив відзив на позовну заяву вих..№ 6 від 17.01.2020 року, у якому проти позову заперечував та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

30.01.2020 року позивач до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області суду направив відповідь на відзив вих..№ 14/4-551-20 від 27.01.2020 року, у якій зазначено, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не можуть братись судом до уваги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем договору постачання природного газу № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Позивач ґрунтує свої вимоги на нормах статей 525-526, 530, 549, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- договір постачання природного газу № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року (а.с. 14-23);

- додаткова угода № 1 від 11.01.2018 до договору № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року (а.с. 24);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 (а.с. 25);

- акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 (а.с. 26);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 (а.с. 27);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 (а.с. 28);

- акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 (а.с. 29);

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 (а.с. 30).

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позовну заяву не погоджується та не визнає позовні вимоги, у задоволенні яких просить суд відмовити. Зазначає, що у виникненні заборгованості перед позивачем та несвоєчасним її погашенням відповідач не вбачає своєї безпосередньої вини. Виникненя боргу перед позивачем вважає об`єктивною причиною, незалежною від дії або бездіяльності підприємства, оскільки само підприємство повністю залежить від фінансування державними коштами бюджетних організацій та установ. Самостійно своєчасно розрахуватись за спожитий газ перед позивачем відповідач ні теоретично, ні практично не мало змоги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору постачання природного газу, строку дії договору, умови та обсяги поставки природного газу, порядок та строки оплати за отриманий у певному періоді природний газ, наявність заборгованості, періоди прострочення та підстави для нарахування штрафних санкцій.

Між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі позивач, постачальник) та Комунальним підприємством Царичанської районної ради "Факел" (далі відповідач, споживач) було укладено договір постачання природного газу № 3013/1718-БО-3 від 04.09.2017 року (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його, на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2 договору).

Згідно п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) газ обсягом до 1064,0 тис.куб.м.

Згідно пункту 3.7 договору, приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що ціна за 1 000 куб метрів газу на дату укладання договору становить 7 907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9 488,64 грн.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 року до 31.03.2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року поставив відповідачу природний газ на суму у розмірі 6 773 731,35 грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які містяться в матеріалах справи (а.с.25-30). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач оплатив поставлений природний газ у повному обсязі, але з прострочкою, що підтверджується банківськими виписками (а.с.31-59).

Відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання у строк визначений договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору позивач звернувся із даним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки.

Щодо суми пені

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

11.01.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої сторони внесли зміни у пункт 8.2 договору, виклавши його у такій редакції:

"8.2 У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.".

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 4 503,75 грн за період з 28.11.2017 року по 23.05.2018 року.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого природного газу, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним. Тому, вимога щодо стягнення пені у розмірі 4 503,75 грн. підлягає задоволенню.

Щодо суми 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявилено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 883,08 грн.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є вірним.

На підставі викладеного, позовна вимога в частині стягнення 3% річних в сумах визначених позивачем підлягає задоволенню.

Щодо зменшення штрафних санкцій.

Відповідач у відзиві просив зменшити розмір штрафних санкцій, зазначив, що важке фінансове становище відповідача та обставвин, які ускладнюють виконання договорів, відсутність вини відповідача у затримці розрахунку, беручи до уваги те, що заборгованість за договором сплачена у повному обсязі, а стягнення штрафних санкцій у повному обсязі може привести до фінансової неплатоспроможності підприємства, неможливості вчасно погасити поточну заборгованість за спожитий природний газ.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиттячи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішуєпитання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фінансового стану підприємства.

Відповідно до ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту статей 233 Господарського кодексу України та 531 Цивільного кодексу України вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен, зокрема встановити винятковість даного випадку, майновий стан сторін та оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків кредитора, врахувати інтереси обох сторін.

Заявляючи про зменшення розміру штрафу відповідач посилається лише на стягнення штрафних санкцій у повному обсязі може привести до фінансової неплатоспроможності підприємства, неможливості вчасно погасити поточну заборгованість за спожитий природний газ.

Натомість, зі змісту відповіді на відзив про зменшення штрафу не вбачається обставин які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу та в матеріалах справи також відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін.

Що стосується доводів про відсутність вини відповідача в несвоєчасній сплаті за отриманий газ з огляду на несвоєчасні розрахунки споживачів, суд зазначае про таке.

Відповідно до ч. 1 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити відповідачеві в задоволенні про зменшення штрафу.

Судові витрати.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Царичанської районної ради "Факел" (51000, Дніпропетровська область, Царичанський район, смт Царичанка, вул. Центральна, буд. 126-А; ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ) пеню у розмірі 4 503,75 грн., 3% річних у розмірі 883,08 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн..

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.02.2020

Суддя В.Г. Бєлік