ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 923/275/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

За участю представників сторін:

Від відповідачів - Гулько С.О., від ПП Дурасова Р.О. довіреність №972, від 17.07.19; від ФОП Шакун І.І. довіреність № 2010, від 16.09.19;

від ФОП Гладишева Ю.В. - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни

на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019

по справі №923/275/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни

до відповідача-2: Приватного підприємця Дурасова Руслана Олександровича

про стягнення заборгованості з суборенди, стягнення збитків та упущеної вигоди,

(суддя першої інстанції: Пригуза П.Д., дата та місце ухвалення рішення: 19.09.2019, Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул. Театральна, 18)

В травні 2019 року Фізична особа-підприємець Гладишев Юрій Валерійович (ФОП Гладишев Ю.В.) у квітні 2019 року звернувся до Господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни (ФОП Шакун І.І.) та Приватного підприємця Дурасова Руслана Олександровича (далі - ПП Дурасова Р.О.), у якій він просить:

- стягнути з ФОП Шакун І.І. на користь позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 3030 грн.;

- стягнути з ФОП Шакун І.І. на користь позивача неустойку у розмірі 2742,00 грн.;

- стягнути з ФОП Шакун І.І. на користь позивача неотриманий дохід у розмірі 44 000, 00 грн.;

- стягнути з ФОП Дурасова Р.О. збитки у вигляді сплати орендної плати за шість місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 60 600,00 грн.;

- стягнути з ФОП Дурасова Р.О. на користь позивача неодержаний прибуток (втрачена вигода) у розмірі 106 200 грн.;

- стягнути з ФОП Дурасова Р.О. моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.;

- стягнути з Відповідачів солідарно суму збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148,00 грн.;

31.07.2019 до Господарського суду Херсонської області надійшла заява про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 1-4), відповідно до якої, ФОП Гладишев Ю.В. просить:

- стягнути з ФОП Шакун І.І. на користь позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 3030 грн.;

- стягнути з ФОП Шакун І.І. на користь позивача неустойку у розмірі 2742,00 грн.;

- стягнути з ФОП Шакун І.І. на користь позивача неотриманий дохід у розмірі 44 000 грн.;

- стягнути з ФОП Дурасова Р.О. збитки у вигляді сплати орендної плати за дванадцять місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 72 720,00 грн.;

- стягнути з ФОП Дурасова Р.О. на користь позивача неодержаний прибуток (втрачена вигода) у розмірі 106 200 грн.;

- стягнути з ФОП Дурасова Р.О. моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

- стягнути з відповідачів солідарно суму збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148,00 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 позов ФОП Гладишева Ю.В. до ФОП Шакун І.І. про стягнення заборгованості з суборенди, стягнення збитків та упущеної вигоди задоволено частково, стягнуто з ФОП Шакун І.І. на користь ФОП Гладишева Ю.В. заборгованість по орендній платі у розмірі 3030 грн., стягнуто з ФОП Шакун І.І. на користь ФОП Гладишева Ю.В. заборгованість (неотримані доходи) подвійної плати за користування річчю за час прострочення в межах заявленої суми - 44 000,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог, у тому числі заявлених ФОП Дурасова Р.О., відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами договором суборенди землі від 12 жовтня 2017 року підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, у зв`язку з чим дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ФОП Гладишева Ю.В. до ФОП Шакун І.І. про стягнення суми основного боргу в розмірі 3030 грн. 00 коп.

Також суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ФОП Шакун І.І. неустойки у розмірі 2742, 00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення неотриманого доходу в розмірі 44000,00 грн.

Місцевий господарський суд відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача-2 моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн., оскільки позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації позивача Відповідачем-2.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Шакун І.І. звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 у даній справі в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ФОП Шакун І.І. заборгованості по орендній платі у розмірі 3030,00 грн. та заборгованість подвійної плати за користування річчю за час прострочення 44000,00 грн. - скасувати та постановити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апелянт з рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає його необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що в даному спорі відповідачем-1 виступає фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності в правовідносинах, що виникли між нею та позивачем стосовно виконання умов договору суборенди земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 від 12.10.2017. На думку апелянта провадження у справі щодо вимог до Шакун І.І. в частині стягнення з неї на користь позивача заборгованості по орендній платі, неустойки та неотриманого доходу мало б бути закрито, а спір мав розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Апелянт не погоджується з рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення орендної плати в розмірі 3030,00 грн., оскільки починаючи з 02.07.2018 відповідачка Шакун І.І. не мала можливості користуватися спірною земельною ділянкою у зв`язку з тим, що позивач припинив доступ до неї.

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що всупереч вимог ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення щодо стягнення суми неотриманого доходу та фактично стягнув неустойку в порядку ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України. Апелянт звертає увагу, що вказана позовна вимога позивачем взагалі не заявлялась.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу ФОП Шакун І.І. на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 залишено без руху.

09.12.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від ФОП Шакун І.І. про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19, в якій апелянт надав докази доплати сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1823,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 відкрито апеляційне провадження з поновленням пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 за апеляційною скаргою ФОП Шакун І.І., та встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 розгляд апеляційної скарги ФОП Шакун І.І. на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 призначено на: 03.02.2020 року о 10-00 год.

03.01.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 у зв`язку з перебуванням Ярош А.І. з 31.01.2020 року по 07.02.2020 року, у відпустці, враховуючи принцип незмінності складу суду і наявність процесуальних строків для розгляду даної справи, колегія судів призначила розгляд справи №923/275/19 на іншу дату, а саме 17.02.2020 року о 15-00 год.

03.02.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ФОП Гладишева Ю.В.

В судовому засіданні 17.02.2020 представник відповідачів підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні та скасуванні рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні 17.02.2020 оголошено перерву по справі №923/275/19 до 24.02.2020 до 14-00 год.

В судові засіданні представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та розглянути справу за відсутністю представника позивача, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідачів, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2017 між ФОП Гладишев Юрієм Валерійовичем та Шакун Інною Ігорівною було укладено договір суборенди земельної ділянки. (т.1 а.с. 19-21)

За умовами вказаного договору ФОП Гладишев Ю.В. (Орендар) передав, а Шакун І.І. прийняла в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2700 га (кадастровий номер :05:008:0129), що розташована на території Херсонської області, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 24.

Згідно з п. 3.1. Договору суборенди, договір укладено строком до 29.05.2018 року, починаючи з дати реєстрації цього Договору (т. 1 а.с. 19).

Пунктами 4.1., 4.2., 4.4. Договору суборенди встановлено, що суборендар вносить орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта інфляції за кожен рік окремо. Жовтень - 6060,18 грн., листопад - 6060,18 грн., грудень - 6060,23 грн. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20 числа кожного місяця. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожний день прострочення (т. 1 а.с. 19).

Пунктом 5.1. Договору суборенди від 12.10.2017 передбачено, що земельна ділянка передавалась в суборенду для обслуговування торгівельного майданчика. Вказане не заперечувалося і представником ФОП Шакун І.І. в судовому засіданні.

Відповідно до умов п.7.1 Договору, після припинення дії договору суборендар повертає орендарю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав її в суборенду. Орендар у разі погіршення корисних властивостей земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеними сторонами, а у разі якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв`язується у судовому порядку.

Земельну ділянку, яка є об`єктом договору оренди, згідно Акту прийому-передачі від 14.10.2017 отримано Шакун Інною Ігоревною . (т. 1 а.с. 24)

Також з матеріалів справи вбачається, що Відповідач-1 Шакун І.І. зареєструвала право суборенди земельної ділянки 27 жовтня 2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису 23118265, строк дії якого до 29.05.2018 року (т. 1 а.с. 23).

Строк дії Договору суборенди закінчився 29.05.2018 року.

До часу розгляду справи в суді (18.09.2019 року) Відповідачем-1 земельну ділянку, позивачеві, як землекористувачу не передано, що і стало підставою для звернення з відповідними позовними вимогами до Господарського суду Херсонської області.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Рішення Господарського суду Херсонської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідачів про стягнення неустойки у розмірі 2742,00 грн., неотриманого доходу у розмірі 44 000 грн.; збитків у вигляді сплати орендної плати за дванадцять місяців під час позбавлення права користування земельною ділянкою у розмірі 72 720,00 грн.; неодержаного прибутку (втрачена вигода) у розмірі 106 200 грн.; моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.; збитків у вигляді понесених додаткових витрат у розмірі 4148,00 грн. апелянтом не оскаржується, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу, не переглядається.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони повинні належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за укладеними договорами. Дане витікає з умов розглядуваного договору та вимог законодавства, згідно з яким суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( ч.1 ст.193 ГК України).

При укладені господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного виявлення, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (ч.4 ст.179 ГК України).

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі, судова колегія кваліфікує як правовідносини за договором суборенди земельної ділянки, які регулюються, зокрема Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно-правовими актами, а також договором суборенди землі.

Статтею 792 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про орендну землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду, відповідальності за її несплату.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Як зазначалося раніше, п.п. 4.1., 4.2., 4.4. Договору суборенди встановлено, що суборендар вносить орендну плату у грошовій формі, що становить 6% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта інфляції за кожен рік окремо. Жовтень - 6060,18 грн., листопад - 6060,18 грн., грудень - 6060,23 грн. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20 числа кожного місяця. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

З огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів сплати ФОП Шакун І.І. орендної плати за листопад 2017 року у розмірі, передбаченому договором, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині, а доводи апелянта в цій частині судовою колегією не приймаються.

Стосовно позовних вимог ФОП Гладишева Ю.В. про стягнення неотриманого доходу у розмірі 44 000,00 грн., судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 14 Господарського процесуального кодексу України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 05.06.2019 у справі № 909/452/18.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд, задовольняючи позовну вимогу про стягнення з ФОП Шакун І.І. 44000,00 грн., зазначив про застосування до правовідносин ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України та вказав про обов`язок сплати відповідачем подвійної плати за користування земельною ділянкою поза межами строку договору суборенди, у зв`язку з неповерненням орендованої земельної ділянки.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку судом фактично стягнуто з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст. 785 ЦК України), які ним (судом) помилково ототожнено з сумою неотриманого доходу, а відтак висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині є помилковим і рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Судова колегія зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами не доведено розмір заявленого до стягнення неотриманого доходу, оскільки в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок довести, що ці доходи не є абстрактними і дійсно були отримані в разі використання земельної ділянки і лише неправомірні дії відповідача стали єдиною достатньою причиною, які позбавили його можливості отримати прибуток у визначеній ним сумі.

Враховуючи зазначене та відсутність в матеріалах справи відповідної письмової заяви позивача про зміну предмета позову, суд першої інстанцій не мав процесуального права самостійно змінювати предмет заявленого позову та стягувати з ФОП Шакун І.І. 44000,00 грн. неустойки.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта в цій частині, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з ФОП Шакун І.І. 44000,00 грн. підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, судовою колегією Південно-західного апеляційного господарського суду не приймаються доводи апелянта стосовно необхідності закриття провадження у даній справі, оскільки договір суборенди підписувався з Шакун І.І., як з фізичною особою, а не підприємцем, з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За змістом ч. 1-3 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва-підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, у вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Цивільного кодексу України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У ст.ст. 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Матеріалами справи підтверджено і не заперечується відповідачем, що Шакун І.І. має статус фізичної особи-підприємця, який зареєстровано у встановленому законом порядку.

Пунктом 5.1. Договору суборенди від 12.10.2017 передбачено, що земельна ділянка передавалась в суборенду для обслуговування торгівельного майданчика. Вказане не заперечувалося і представником ФОП Шакун І.І. в судовому засіданні.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка передавалась в суборенду Шакун І.І. для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку. Протилежного відповідачем ФОП Шакун І.І. не доведено.

З огляду на зазначене, доводи апелянта в частині того, що договір суборенди укладався не з підприємцем, а з фізичною особою, у зв`язку з чим спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог ФОП Гладишева Ю.В. в частині стягнення 44000,00 грн. неотриманого доходу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 - скасувати частково.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни на користь Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича заборгованість (неотримані доходи) подвійної плати за користування річчю за час прострочення в межах заявленої суми - 44000,00 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Херсонської області від 19.09.2019 по справі №923/275/19 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гладишева Юрія Валерійовича (інд.код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Шакун Інни Ігорівни (інд.код: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) 2695,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.03.2020 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош