Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р. м. Рівне Справа № 918/918/19

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: представник Джус Г.Л. (довіреність № 679/08 від 10.01.2020 року);

від відповідача: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (далі - Відповідач) в якій просить стягнути надміру виплачений розмір пенсії у сумі 5 897,86 грн внаслідок подання недостовірних даних.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 С.Г. набув страхового стажу у ТОВ "Свиспан Лімітед" та з 30.11.2006 року перебував на обліку в управління ПФУ в Костопільському районі та отримував пенсію по інвалідності. 27.05.2014 р. ОСОБА_2 подав заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Як зазначає позивач, при здійсненні перерахунків пенсії мало місце коригування даних по заробітній платі страхувальником, а саме ТОВ "Свиспан Лімітед". За твердженням позивача, таке коригування індивідуальних даних призвело до переплати пенсії за період з 26.05.2014 р. по 31.10.2017 р. в сумі 5897,86 грн.

Позивач зазначає, що за даними персоніфікованого обліку страхувальник двічі подав звіт на застраховану особу за період січень листопад 2006 року, чим задвоїв суму заробітної плати і збільшив коефіцієнт для обрахунку пенсії. 22.02.2018 року управління з координації та контролю за виплатою пенсії головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області надіслало управлінню Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області повідомлення про виникнення переплати пенсії внаслідок коригування даних по заробітній платі після звірки із СПОВ за період з 26.05.2014 по 31.10.2017 в сумі 5897,96 грн.

21.03.2018 року направлено лист ТОВ "Свиспан Лімітед" з проханням відшкодувати 5897,86 грн переплати пенсії по справі ОСОБА_2 на рахунок Пенсійного фонду, яка виникла через помилки допущені при поданні звітності до Пенсійного фонду. У відповіді відповідач повідомив, що не вбачають правових підстав для відшкодування переплати пенсії ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що факт заподіяння шкоди визначився наявним перерахунком пенсії та надмірної виплати управілнням Пенсійного фонду України коштів (здійсненим з врахуванням заробітної плати ОСОБА_2 ) за індивідуальними відомостями, наданими ТОВ "Свиспан Лімітед", а тому вказані обставини знаходяться в причинному зв`язку між протиправністю дій та результатом таких дій - настанням негативного наслідку (переплати пенсії).

16.01.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останнє просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що відповідно до розрахунку заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_2 позивачем взято не подвоєний розмір заробтку за 2006 рік в розмірі 33365,96 грн, а заробіток в розмірі 15929,23 грн (одинарний). Протягом періоду з 26.05.2014 р. по 31.10.2017 р., за який згідно відомостей позивачу здійснено переплату пенсії гр. ОСОБА_2 у розмірі 5 897,86 грн, ТОВ "Свиспан Лімітед" повністю відшкодував органам Пенсійного фонду України всі витрати на виплату та доставку пенсій вказаному громадянину, у т.ч. і переплати 5 897,86 грн. Отже, відповідач вказує на те, що підприємством вже було компенсовано позивачу виплачену гр. ОСОБА_2 пенсію за період з 26.05.2014 р. по 31.10.2017 р у повному обсязі. Відповідач вважає безпідставними доводи позивача та заперечує подачу звітностей по застрахованій особі ОСОБА_2 із задвоєнням суми заробітної плати за 2006 рік.

23.01.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь відзив в якій останній зазначає, що спочатку страхувальником були подані відомості про застраховану особу за формою "Призначення" (11.12.2006), поті індані за формаю "Початкова" (19.03.2007) та пізніше індані за формою "Скасовуюча" (серпень 2014). 27.05.2014 р. ОСОБА_2 подав заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пільгову пенсію по віку за списком №2 (пільгова пенсія). При здійсненні перерахунків пенсії мало місце коригування даних по заробітній платі страхувальником, таке коригування призвело до переплати пенсії за період з 26.05.2014 по 31.10.2017 в сумі 5 897,86 грн. за даними персоніфікованого обліку страхувальник двічі подав звіт на застраховану особу ( ОСОБА_2 ) за період січень - листопад 2006 року, чим задвоїв суму заробітної плати і збільшив коефіцієнт для обрахунку пенсії.

20.02.2020 року до суду від позивача надійшли пояснення по справі, відровідно до яких Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначає про те, що програм яка інформує індивідуальні відомості про застрахованих осіб, узагальнила фінформацію подану страхувальником та цілком правомірно вказала один і той самий період за двома різними показниками: в першому випадку - як особі яка немає спецстажу, в другому випадку - Як особі, яка має спецстаж, внаслідок чого відбулося задвоєння заробітної плати ОСОБА_2 , виключно з вини страхувальника. Позивач вказує, що означене підтверджується ідивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_2 за типами форми "Призначення", "Початкова" і "Скасовуюча". Виявивши недостовірні дані при поданні звіту за 2006 рік і задвоєння сум заробітної плати в поданих індивідуальних відомостях страхувальник в серпні 2014 року подає індані на ОСОБА_2 за типом форми "Скасовуюча", чим скасовує інформацію про "Код ставки чтрахового збору" "1" та відомості про відсутність спецстажу в застрахованої особи. 22.02.2018 року управління з координації та контролю за виплатою пенсії головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області надіслало управлінню Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області повідомлення про виникнення переплати пенсії внаслідок коригування даних по заробітній платі після звірки із СПОВ за період з 26.05.2014 по 31.10.2017 в сумі 5897,96 грн.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначити розгляд справи на "14" січня 2020 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.01.2020 року відкладено розгляд справи на "05" лютого 2020 р.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року оголошено в судовому засіданні перерву до "18" лютого 2020 р.

В судовому засіданні 18.02.2020 року оголошувалася перерва до 20.02.2020 року.

Представник Відповідача в судове засідання 20.02.2020 року не з`явився, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить представника ТОВ "Свиспан Лімітед" - Євгеюка О ОСОБА_3 на розписці про оголошення перерви у судовому засіданні від 18.02.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представника Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 набув страхового стажу у ТОВ "Свиспан Лімітед", з 30.11.2006 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Костопільському районі та отримував пенсію по інвалідності.

Крім того 27.05.2014 р. відповідно до поданої заяви ОСОБА_2 від 26.05.2014 р. перейшов з пенсії по інвалідності на пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем 11.12.2006 року було складено та, в подальшому, подано позивачеві "Індивідуальні відомості про застраховану особу" ОСОБА_2 , звітний рік по нарахуванню зарплати - 2006, якому сплачено зарплату/доход (довідково) - 2006, роботодавця ТОВ "Свиспан Лімітед", з кодом типу ставки "1" та ознакою "трудова книжка особи знаходиться у цього роботодавця" за період з 1 січня 2006 року по 30 листопада 2006 року сума нарахованого заробітку (доходу), яка враховується для пенсії - 15 929,23 грн з позначкою "Призначення пенсії", згідно з якими відомості про спеціальний стаж відсутні.

19.03.2007 року ТОВ "Свиспан Лімітед" було складено та, в подальшому, подано позивачу "Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , з кодом типу ставки страхового збору "1" (на загальних підставах) та ознакою "трудова книжка особи знаходиться у цього страхувальника" за період з 1 січня 2006 року по 30 листопада 2006 року на загальну суму (для пенсії) 15 929,23 грн з позначкою "Початкова", з даними про наявність спеціального стажу протягом 11 місяців повністю в межах року.

Разом з тим, 19.03.2007 року ТОВ "Свиспан Лімітед" було складено та, в подальшому, подано позивачу "Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , з кодом типу ставки страхового збору "2" (для інвалідів) та ознакою "трудова книжка особи знаходиться у цього страхувальника" за період з 1 грудня 2006 року по 31 грудня 2006 року на загальну суму (для пенсії) 1 507,50 грн з позначкою "Початкова", з даними про наявність спеціального стажу протягом 29 днів повністю в межах року.

Водночас, в серпні 2014 року відповідачем було складено та, в подальшому, подано позивачу "Індивідуальні відомості про застраховану особу" ОСОБА_2 , номер облікової картки застрахованої особи, звітний рік по нарахуванню зарплати - 2006, якому сплачено зарплату/доход (довідково) - 2006, роботодавця Свиспан Лімітед, з кодом типу ставки "1" та ознакою "трудова книжка особи знаходиться у цього роботодавця" з позначкою "Скасовуюча".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про те, що згідно даних персоніфікованого обліку страхувальник двічі подав звіт на застраховану особу ( ОСОБА_2 ) за період січень - листопад 2006 року, чим задвоїв суму заробітної плати і збільшив коефіцієнт для обрахунку пенсії, що призвело до переплати пенсії ОСОБА_2 за період з 26.05.2014 р. по 31.10.2017 р. в сумі 5 897,86 грн

Разом з тим, як вбачається з зібраних у справі доказів, відповідач дійсно у звітному періоді 2006 рік подавав двічі інформацію про застраховану особу - ОСОБА_2 , однак у першому випадку за період січень-листопад 2006 року, а у другому випадку за період грудень 2006 року, а в подальшому подано "Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , з кодом типу ставки страхового збору "2" (для інвалідів) та ознакою "трудова книжка особи знаходиться у цього страхувальника" за період з 1 грудня 2006 року по 31 грудня 2006 року на загальну суму (для пенсії) 1 507,50 грн з позначкою "Початкова", з даними про наявність спеціального стажу протягом 29 днів повністю в межах року.

Крім того, як вбачається з індивідуальної відомості про застраховану особу - ОСОБА_2 (а.с. 63) в 2014 році відповідачем подано відомість за 2006 рік за формою "Скасовуюча" тим самим останній скористався правом коригування існуючих у органу Пенсійного фонду розбіжностей щодо дійсного коофіцієнту для обрахунку пенсії та її розміру.

Як встановлено під час судового розгляду справи та не заперечується представником позивача, присутнім в судовому засіданні, органом пенсійного фонду не було враховано відомості подані відповідачем стосовно гр. ОСОБА_2 в їх сукупності та не прийнято до уваги коригуючу індивідуальну відомість за формою "скасовуюча", що фактично і призвело до спотворення даних обліку та переплати у сумі 5 897 грн. 86 коп.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 1, зокрема, реорганізовано шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі та управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком, зокрема Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року за № 7-6 було затверджено Порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Порядок). Даний Порядок зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за № 1000/9599, був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 01.10.2010 року).

У пункті 1.1 Порядку вказано, що цей Порядок відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовує правила формування та подання до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах (далі - територіальні органи Пенсійного фонду) відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік). Облік застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків по звітах за періоди до 1 січня 2004 року ведеться з урахуванням правил, які діяли до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Органи Пенсійного фонду ведуть облік застрахованих осіб та персоніфікований облік відомостей про суми заробітної плати (доходу) та облік сплати страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розміру за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

За змістом пункту 1.3. Порядку передбачено, що звітність страхувальників до системи персоніфікованого обліку подається у такому порядку та в такі строки: 1) страхувальник один раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком подає до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік. Перелік форм документів первинної звітності до СПОВ наведено у розділі 2 цього Порядку; 2) протягом поточного року в комплекті документів, необхідних для призначення пенсії, страхувальник надає територіальному органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації усі відсутні у СПОВ відомості про застраховану особу - заявника за період роботи у страхувальника до дати формування заяви на призначення пенсії; 5) у разі виявлення недостовірних відомостей, які подані та/або накопичені в електронних базах даних персоніфікованого обліку, страхувальник подає до відповідного територіального органу Пенсійного фонду необхідні коригуючі або скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних звітів про застраховану особу. На підставі поданого документа з позначкою "скасовуюча" недостовірні відомості облікової картки вилучаються із переліку актуальних для використання, але залишаються у електронному архіві для збереження історії звітування. Скасування відомостей здійснюється, якщо некоректними виявились такі ключові реквізити первинного звіту, як код страхувальника, звітний рік, номер облікової картки застрахованої особи, код категорії застрахованої особи, код підстави для спеціального стажу. Коригування або скасовування відомостей облікової картки застрахованої особи здійснюється за будь-які роки функціонування системи персоніфікованого обліку тільки на підставі наданих у встановленому порядку документів страхувальника.

Електронні носії з первинною звітністю до системи персоніфікованого обліку формуються страхувальником з використанням спеціального комплексу програм "АРМ-Р", актуальні версії якого безкоштовно надаються страхувальникам у територіальному органі Пенсійного фонду за місцем реєстрації. Страхувальники, у яких кількість найманих працівників перевищує п`ять осіб, надають відомості в електронному вигляді та обов`язково в комплекті із завіреними підписом керівника та скріпленими печаткою документами у паперовому вигляді. Інші страхувальники можуть надавати звіт лише у паперовому вигляді.

Згідно пункту 1.7 Порядку відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, згідно із Законом використовуються територіальними органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат; надання застрахованій особі на її вимогу.

Однією з форм первинної звітності до СПОВ є форма "Індивідуальні відомості про застраховану особу " (скорочено "Індані") (додаток 6 до Порядку).

Порядок формування документа "Індивідуальні відомості про застраховану особу" (Індані) передбачено розділом 8 Порядку.

Згідно з п. 8.3. Порядку формування реквізитів документа ІНДАНІ здійснюється за такими правилами. Реквізит 01. Звітний рік: зазначається рік (чотири цифри), за який подаються відомості про застраховану особу, тобто рік, у якому нараховано зарплату, інше грошове забезпечення, дохід. Реквізит 06. Тип форми - позначка "X": вноситься у клітинку відповідного варіанта: початкова, коли за певний звітний рік форма подається вперше; коригуюча, коли необхідно внести зміни до раніше поданих відомостей за певний звітний рік. При цьому у форму вносяться значення усіх необхідних реквізитів, включаючи і відкориговані; скасовуюча, коли потрібно повністю скасувати відомості поданого раніше звіту за певний звітний рік. При цьому вносяться значення тільки таких реквізитів: звітний рік по нарахуванню заробітної плати (доходу), номер облікової картки застрахованої особи, прізвище, ім`я, по батькові, код та коротка назва категорії застрахованої особи, скорочена назва страхувальника, за необхідності код підстави для обліку спеціального стажу; призначення пенсії - в разі подання заяви на пенсію для додаткового обліку даних про застраховану особу за період, що минув після останнього звіту. Реквізит 07. Ознака: "трудова книжка знаходиться у цього страхувальника": позначка "X" вноситься, якщо застрахована особа працює на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, та її трудова книжка знаходиться у страхувальника, який подає звіт до ПФУ. Реквізит 08. Код категорії застрахованої особи: зазначається згідно з Таблицею відповідності, наведеною у додатку 2. Вибраний із цієї таблиці код категорії застрахованої особи має відповідати фактичному статусу застрахованої особи у відносинах із страхувальником. (Для застрахованої особи, яка є найманим працівником, вноситься значення коду, що дорівнює 1; для фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, - 6; для членів сім`ї фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які сплачують страхові внески від суми доходу, отриманого від цієї діяльності, - 7). Реквізит 26. Код підстави для обліку спеціального стажу: відповідний код (згідно із зафіксованими на виробництві умовами праці) із діючого у системі СПОВ довідника кодів підстав, що дають право на застосування пільг при визначенні пенсії для застрахованої особи, в інтервалі звітного року. Опис структури коду реквізиту "підстава" наведено у пункті 10.2 цього Порядку (реквізит 4 документа СПП).

Згідно з п. 8.4. Порядку, бланк завіряється підписами керівника та бухгалтера і засвідчується печаткою страхувальника.

Отже, подана відповідачем - ТОВ "Свиспан Лімітед" звітність відповідала вимогам пункту 8.3. Порядку N 7-6.

Таким чином, всі дані про заробітну плату застрахованих осіб, поданих страхувальниками зберігаються у Центральному сховищі Пенсійного фонду України. За умови співпадіння основних реквізитів індивідуальних відомостей на застраховану особу у системі персоніфікованого обліку відбувається технологічна заміна попередньо накопичених відомостей в обліковій картці особи на актуальні відомості. Така заміна відбувається тільки на центральному рівні. У випадку, коли основні реквізити індивідуальних відомостей на застраховану особу не співпадають, у Центральному сховищі Пенсійного фонду України залишаються актуальними обидва документи, що призводить до недостовірного відображення розміру заробітної плати застрахованої особи, а саме подвоєнню заробітної плати за період співпадіння по обох звітах.

Код типу ставки страхового збору "1" (на загальних підставах) чи "2" (для інвалідів) впливає винятково на розмір страхових внесків, а не на розмір заробітної плати з якої розраховується пенсія. Крім того, у системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб не можуть бути актуальними декілька звітів, а отже і не може бути подвоєння суми заробітної плати з якої розраховується пенсія.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 41, 10, 14 статті 11 цього Закону.

У позовній заяві позивачем зазначено, що згідно даних персоніфікованого обліку відповідач двічі подав звіт на застраховану особу за період січень - листопад 2006 року, чим задвоїв суму заробітної плати і збільшив коефіцієнт для обрахунку пенсії, що призвело до переплати пенсії ОСОБА_2 за період з 26.05.2014 р. по 31.10.2017 р. в сумі 5 897,86 грн.

Частинами 1 та 2 статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Із системного аналізу норм ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що останніми врегульовано різний суб`єктний склад та підстави для повернення сум пенсій, виплачених надміру: щодо пенсіонера - повернення суми пенсії, зокрема через зловживання з його боку, щодо страхувальника - відшкодування шкоди, завданої внаслідок видачі недостовірних документів, тобто вказані норми не виключають можливість їх взаємного застосування та не перешкоджають стягненню сум переплати як заподіяної шкоди зі страхувальника, винного у надмірній виплаті у зв`язку із наданням недостовірних відомостей щодо заробітної плати пенсіонера, у тому числі через відсутність вжиття позивачем заходів, передбачених ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв`язок це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, за змістом частини 2 статті 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відтак, виходячи з положень статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Водночас саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, їх розмір, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки з заподіяними збитками.

При цьому, позивач, в порядку ст.ст. 73, 74 та 76 Господарського процесуального кодексу України, не довів наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між діями відповідача та збитками та наявності вини у відповідача.

Відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, верховенство права є одним з основних принципів (засад) господарського судочинства.

Зміст цього принципу полягає в тому, що верховенство права є засобом для досягнення внутрішньої мети права і правової системи загалом забезпечення пріоритету природних прав людини. Принцип верховенства права є істотною характеристикою співвідношення між людиною і державою. За допомогою його дії діяльність держави спрямовується на виконання мети утвердження і забезпечення прав людини.

У доповіді Венеційської комісії (схваленій на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року) на підставі аналізу правових систем європейських держав у пошуках спільних елементів, характерних для "верховенства права", запропоновано щонайменше 6 необхідних елементів, яких необхідно дотримуватися не лише формально, але й по суті. Ними є: 1) законність, включно з прозорим, підзвітним і демократичним процесом прийняття законів; 2) правова визначеність; 3) заборона довільності у прийнятті рішень; 4) доступ до правосуддя, що здійснюється незалежним і безстороннім судом, включно з можливістю оскаржити в суді адміністративні акти; 5) повага до прав людини; 6) недискримінація і рівність перед законом.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання).

Суд вважає за необхідне застосувати зазначені принципи під час вирішення цього спору.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема за якою ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" і "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії"). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права. Зазначені рішення ЄСПЛ застосовуються у цій справі як джерело права.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом не встановлено що переплата пенсії ОСОБА_2 мала місце внаслідок протиправних дій відповідача (вини), а відтак відсутні як факт протиправної поведінки останнього так і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, що є підставою для відмови у позові Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" про стягнення надміру виплаченого розміру пенсії у сумі 5 897,86 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн покладаються на Позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Керуючись статтями 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26 лютого 2020 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Р.В.