ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020м. ДніпроСправа № 904/4797/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Івічук Т.Є.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Васьов Р.О.;

від третьої особи: Вітович О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом Фізичної особи - підприємця Івічук Тетяни Євгенівни (с. Валер`янівка, Волноваського району, Донецької області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (м. Дніпро)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг № 111541 від 24.05.2019 у загальному розмірі 15 633 грн. 77 коп.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (м. Дніпро)

до Фізичної особи - підприємця Івічук Тетяни Євгенівни (с. Валер`янівка, Волноваського району, Донецької області)

про стягнення штрафу за прострочення доставки товару у розмірі 25 330 грн. 62 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Івічук Тетяна Євгенівна (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (далі - відповідач) заборгованість за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг № 111541 від 24.05.2019 у загальному розмірі 15 633 грн. 77 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 15 500 грн. 00 коп. - основний борг;

- 133 грн. 77 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем (замовником) зобов`язань за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг № 111541 від 24.05.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем (виконавцем) послуги з перевезення вантажу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 15 500 грн. 00 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за період прострочення з 27.06.2019 по 09.10.2019 в сумі 133 грн. 77 коп.

Ухвалою суду від 21.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 06.11.2019.

Від відповідача за первісним позовом на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява (вх. суду № 5108/19 від 31.10.2019), в якій останній просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" штраф за прострочення доставки товару у розмірі 25 330 грн. 62 коп.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" посилається на наступне:

- 24.05.2019 на виконання умов договору відповідачем у транспортний засіб позивача був завантажений товар на загальну суму 506 612 грн. 48 коп. для перевезення Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет", що підтверджується видатковими накладними №№71052, 51486, 17613783, 17613785, актами прийому передачі №№ 71052, 51486, 17613783, 17613785, та товарно-транспортними накладними №№ 71052, 51486, 17613783, 17613785;

- відповідно до умов договору вказаний товар мав бути доставлений на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" 25.05.2019 о 08:00, однак всупереч умовам договору був доставлений 26.05.2019, про що є відмітка Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" у видаткових накладних та актах прийому- передачі товару вантажоодержувачем;

- таким чином, позивач, порушивши умови договору, тим самим змусив відповідача сплатити штрафні санкції Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" за зрив поставки товару на один календарний день;

- пунктом 9 договору передбачена відповідальність позивача перед відповідачем за прострочення доставки товару на один день у розмірі 5% від вартості товару, сума штрафу становить 25 330 грн. 48 коп. (вартість товару 506 612,48 грн. х 5% = 25 330,62 грн.);

- таким чином, заборгованість позивача перед відповідачем зі сплати штрафу за порушення господарських зобов`язань становить 25 330 грн. 62 коп.

Ухвалою суду від 01.11.2019 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 01.11.2019 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі та справу призначити до розгляду у підготовчому засіданні на 06.11.2019.

Підготовче судове засідання 06.11.2019 не відбулось через відключення серверу КП "Діловодство спеціалізованих судів" 06.11.2019 з 12:00 по 17:45, у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області, що підтверджується актом Господарського суду Дніпропетровської області № 15/19 від 06.11.2019 (а.с.76).

Ухвалою суду від 06.11.2019 підготовче засідання було призначено на 11.12.2019.

Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх. суду № 55217/19 від 29.11.2019), в якому він просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви, посилаючись на наступне:

- замовником були порушені умови договору щодо своєчасного завантаження, а саме: автомобіль у повному обсязі було завантажено не 24.05.2019, як написано в заявці, а наступним чином: 1) 24.05.2019 був завантажений товар на доставку за адресою Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, траса Київ-Одеса, 462 км-100м, РЦ22, що підтверджує виписана товарно-транспортна накладна № 111541 від 24.05.2019; 2) 25.05.2019 був завантажений товар на розвантаження Одеська область, Біляївський район, сільрада Нерубайське Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13, що підтверджується виписаними товарно-транспортними накладним №№ 71052, 51486, 17613783, 17613785;

- відповідно до умов договору, якщо автомобіль було завантажено 25.05.2019, то він ніяк не може бути вивантажений 25.05.2019 о 8:00;

- автомобіль вивантажили на АТБ 26.06.2019, про що і стоїть відмітка АТБ на документах. Не зважаючи на порушення термінів завантажувальних робіт, автомобіль прибув на вивантаження до ТОВ "АТБ Маркет" - 25.05.2019, про що свідчить фотокопія реєстраційного талона № 6312 на ТОВ "АТБ Маркет" від 25.05.2019;

- автомобіль не був вивантажений 25.05.2019 у зв`язку з тим, що при виконанні договору були порушені не тільки термін завантаження, але і порядок завантаження. Так товар завантажили не в тому порядку, що потрібно. Першим в черзі на вивантаження стояв товар для розвантаження за адресою - Одеська область, Біляївський район, с.Усатове, траса Київ-Одеса, 462 км-100м, РЦ22. Розвантаження по суботам ця організація не проводить, у зв`язку з вихідним днем;

- у зв`язку з цим, коли перевізник прибув на вивантаження до АТБ, працівники останнього відмовились розвантажувати товар, тому що першим стояв товар не АТБ, а с. Усатове. З правил техніки безпеки робітники АТБ не мають права перевантажувати товар перевізника, у зв`язку з чим перевізнику довелося шукати вантажників, перевантажувати товар, і тільки потім у нього прийняли товар на ТОВ "АТБ Маркет", за що він додатково сплатив 1 200 грн. 00 коп.;

- акт наданих послуг підписаний з боку відповідача без зауважень, в ньому зазначено, що претензій до перевізника він не має;

- по договору оплата за виконану роботу повинна бути проведена протягом 14 банківських днів з часу отримання документів; документи отримані 06.06.2019 (номер декларації нової пошти про отримання документів 59 000 425 283 084). Отже, оплата мала бути здійснена 26.06.2019;

- на електронну скриньку ТОВ "Малбі Фудс" 17.07.2019 була надіслана претензія від 01.07.2019 на суму 15 409 грн. 04 коп. з ПДВ та розрахунок до неї. Пізніше, 13.08.2019 вказана претензія була також надіслана відповідачу поштовим зв`язком;

- перевезення від 10.05.2019 замість 20.06.2019 позивач за зустрічним позовом оплатив лише 23.07.2019 - з місячним затриманням; перевезення від 24.05.2019 не оплачено по теперішній час;

- крім того, для вирішення даного питання, відповідачем була направлена претензія № 1 від 05.09.2019 до ТОВ "Малбі Фудс" з вимогою погашення заборгованості за виконану роботу, яка залишена ним без відповіді;

- факт запізнення позивачем за зустрічним позовом не доведено, акта про запізнення складено не було, на зворотній сторінці ТТН запису про складання не зроблено;

- замовник не може стверджувати, що зазнав збитків, якщо він, вимагаючи відповідальності перевізника, ґрунтується на претензії вантажоодержувача, однак не представляє ніяких доказів, що вказують на оплату претензії;

- відповідач зможе вимагати компенсації збитків за прострочення доставки вантажу тільки тоді, коли він сам розрахується з вантажоодержувачем і відшкодує понесені останнім збитки.

Від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшла відповідь на відзив (вх. суду № 57269/19 від 10.12.2019), в якій він просить суд задовольнити зустрічний позов та стягнути з позивача на користь відповідача суму боргу у розмірі 25 330 грн. 62 коп., посилаючись на наступне:

- у відповідача наявна виписка з журналу обліку транспорту, який прибув на завантаження на склад відповідача, в якій вказано, що водій позивача прибув на завантаження на автомобілі ДАФ д/н ВН4727СО о 15:20 24.05.2019, а виїхав на РЦ-22 м. Одеса о 20:30 того же дня, тобто завантаження товаром проходило у період часу з 15:20 до 20:30 24.05.2019, що підтверджується журналом, копія якого додана до матеріалів справи;

- що стосується накладення на відповідача штрафних санкцій з боку ТОВ "АТБ Маркет" за зрив поставки товару з вини позивача позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до пункту 7.3. договору поставки № 58413/1 від 01.01.2019, укладеного між ТОВ "АТБ Маркет" (покупець) та відповідачем (постачальник), "у разі недопоставки або прострочення поставки товару на 1 календарний день, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю штрафну санкцію в розмірі 5 % від вартості невчасно поставленого або недопоставленого товару, зазначеного в заявці, а у разі непоставки, недопоставки або прострочення поставки товару понад 1 календарного дня, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю штрафну санкцію в розмірі 20 % від загальної суми непоставленого, недопоставленого або невчасно поставленого товару";

- таким чином за прострочку поставки на один календарний день відповідач сплатив штраф у розмірі 5% від вартості товару, сума штрафу становила 25 330 грн. 48 коп. (вартість товару 506 612,48 грн. х 5% = 25 330,62 грн.), вказана сума і заявлена до стягнення з відповідача за зустрічною позовною заявою;

- нарахування вказаного штрафу підтверджується повідомленням ТОВ "АТБ Маркет" №48141 від 01.07.2019 про нарахування штрафних санкцій за травень 2019 року, у розмірі 59 315 грн. 18 коп., з яких 25 330 грн. 48 коп. є штраф за прострочення поставки з вини позивача;

- таким чином, заборгованість позивача перед відповідачем зі сплати штрафу за порушення господарських зобов`язань становить 25 330 грн. 62 коп. є безспірною та підтверджується наданими до суду документами.

У судове засідання 11.12.2019 з`явилися представник позивача та відповідача.

Враховуючи, що станом на момент проведення даного судового засідання, не закінчився строк для надання заперечень на відзив, та, відповідно, неможливість розглянути у даному судовому засіданні питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вважав за необхідне відкласти підготовче судове засідання на іншу дату. Крім того, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, суд вважав за необхідне залучити Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, з огляду на такі обставини, з огляду на таке.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" є покупцем за договором поставки № Р58413/1 від 01.01.2019 та отримувачем товару, який перевозився Фізичною особою-підприємцем Івічук Тетяною Євгенівною на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс". З приводу вказаного перевезення існує спір, як за первісним, так і за зустрічним позовом.

При цьому, факт прострочення доставки товару позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) заперечує, посилаючись на те, що товар Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" було доставлено своєчасно, а затримка з його розвантаженням відбулась саме з вини замовника, який неналежним чином здійснив завантаження автомобілю. На підтвердження своєчасної доставки до матеріалів справи було долучено фотокопію реєстраційного талону, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет". Крім того, з огляду на суперечливість дійсного розміру сплаченого замовником перевезення штрафу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет", внаслідок неможливості його виокремлення саме за спірним перевезенням з загального розміру штрафу, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вважає такі вимоги недоведеними належним чином.

В свою чергу, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що доставка товару Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" відбулась із запізненням на 1 день, про що свідчить товарно-транспортна накладна. При цьому, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) заперечує належність доказу - фотокопії реєстраційного талону, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет".

Враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчувався 31.12.2019, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду додаткових доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, ухвалою суду від 11.12.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів по 30.01.2020 включно, відкладено підготовче засідання на 15.01.2020, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" та витребувано відповідні документи.

У судове засідання 15.01.2020 з`явилися представники позивача та відповідача; представник третьої особи у вказане судове засідання не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив.

У вказаному судовому засіданні було з`ясовано, що в ухвалі суду від 11.12.2019 помилково було зазначено адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" з договору поставки від 01.01.2019, та відповідно, за цією адресою була направлена ухвала суду від 11.12.2019 для третьої особи. Однак, за вказаною адресою третя особа ухвалу суду не отримала, у зв`язку з чим є необхідність повторного направлення ухвали суду для третьої особи саме за юридичною адресою та відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що для повного та всебічного розгляду справи є необхідність в отриманні витребуваних від третьої особи документів.

Враховуючи вказані обставини, у зв`язку з неможливістю розглянути у даному судовому засіданні питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 15.01.2020 підготовче засідання було відкладено на 30.01.2020.

Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли заперечення (вх. суду № 2823/20 від 20.01.2020), в яких він просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви про сплату штрафу та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп., посилаючись на наступне:

- у відповіді відповідач стверджує що супровідні документи датуються датою поставки товару, а поставка відповідно до умов договору повинна бути здійснена 25.05.2019, тому документи датовані вказаною датою;

- з умов договору вбачається, що дане перевезення складається з одного місця завантаження та двох місць вивантаження;

- товарно-транспортна накладна повинна датуватися не датою поставки товару, а датою складання та твердження відповідача, що супровідні документи датуються датою поставки товару, а поставка відповідно до умов договору повинна була бути здійснена 25.05.2019, тому документи датовані вказаною датою - не вірні;

- додані перепустки на в`їзд на територію складу містять виправлення, дата перепустки №РНк-21188455 від 25.05.2019 виправлена на 24.05.2019. Крім того, найменування та кількість товару зазначеного в пропуску відрізняється від найменування товару в видаткових накладних та актах прийому-передачі;

- в пропуску вказано 12 найменувань товару, а в звіті про виконання замовлень 17 найменувань, в видаткових накладних та актах - 30 найменувань. Тобто дані про найменування та кількість товару відрізняються у всіх документах;

- у наказі Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.02.1998 № 128/2568, "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" вказано, що записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними;

- факт запізнення позивачем за зустрічним позовом не доведено, оскільки акт про запізнення не складався, на зворотній сторінці товарно-транспортної накладної запису про його складання не зроблено, не заповнено розділ "Вантажно-розвантажні операції": графи прибуття/вибуття на навантаження, прибуття/вибуття на розвантаження.

- між сторонами підписаний акт № 48 від 27.05.2019 про надання транспортно-експедиційних послуг, в якому вказано, що сторони претензій одна до одної не мають;

- документи для оплати перевезення отримані відповідачем (замовником) 06.06.2019, тобто оплата мала бути здійснена 26.06.2019.

Від третьої особи надійшло клопотання (вх. суду № 4659/20 від 29.01.2020), в якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату та зобов`язати сторін спору направити третій особі їх заяви по суті справи, а також надати третій особі додатковий час для опрацювання запитуваної судом інформації.

У судове засідання 30.01.2020 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи у вказане судове засідання не з`явився, витребуваних ухвалою суду від 11.12.2019 документів не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 15.01.2020 третій особі - 20.01.2020. Судом було відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, оскільки строк підготовчого провадження, з урахуванням його продовження на 30 днів, закінчується 30.01.2020, отже суд був позбавлений можливості відкласти ще раз підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 30.01.2020 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Отже, ухвалою суду від 30.01.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.01.2020.

У судове засідання 31.01.2020 представники позивача, відповідача та третьої особи не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання представники позивача та відповідача були повідомлені належним чином, про що свідчить участь їх представників у судовому засіданні 30.01.2020 та відповідна розписка (а.с.202).

У даному судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду 31.01.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 25.02.2020.

Від позивача за зустрічним позовом надійшли письмові пояснення (вх. суду № 6214/20 від 06.02.2020), в яких він просив суд задовольнити зустрічний позов та стягнути з позивача на користь відповідача суму боргу в розмірі 25 330 грн. 62 коп., а також судовий збір, зазначаючи додатково наступне:

- на виконання умов договору-заявки про надання транспортно-експедиційних послуг №111541 від 24.05.2019, водій позивача прибув на завантаження на автомобілі ДАФ д/н ВН4727СО о 15:20 24.05.2019, а виїхав о 20:30 того ж дня, тобто завантаження товаром проходило у період часу з 15:20 до 20:30 24.05.2019;

- згідно із договором та домовленостями між позивачем та відповідачем вантажний автомобіль позивача повинен був прибути у першу точку розвантаження - РЦ-22 м. Одеса до кінця робочого дня 25.05.2019. У зв`язку з цим вантаж відповідачем завантажувався в автомобіль згідно погодженого графіку, спочатку погрузили вантаж під розвантаження в РЦ-22 м. Одеса (в дальній частині кузова), потім для розвантаження в с. Усатове (біля дверей кузова);

- 25.05.2019 в день вивантаження представник позивача подзвонив відповідачу приблизно о 10:30 та доповів, що автомобіль тільки їде біля м. Баштанка Миколаївська область, коли мав вже розвантажуватися у с. Усатове. Розуміючи, що автомобіль позивача не встигає доїхати та розвантажити вантаж в с. Усатове, відповідачем був запропонований варіант перевантажитися на філії у місті Херсон (поміняти вантаж місцями), для того щоб спочатку розвантажитися в РЦ-22 м.Одеса, а потім у с. Усатове. Дана пропозиція позивачем була відхилена. Таким чином, автомобіль позивача прибув на місце розвантаження в с. Усатове після 17:00, де розвантажувати автомобіль було нікому, адже робочий день у працівників закінчився о 17:00;

- далі автомобіль позивача прибув на РЦ-22 м. Одеса (АТБ), де у розвантаженні йому було відмовлено, у зв`язку з неправильним розташуванням вантажу, адже спочатку у кузові знаходився вантаж для розвантаження у с. Усатове. Відповідач, розуміючи накладення на відповідача штрафних санкцій по договору за прострочення передачі товару на 2 календарних дні, узгодив з АТБ прийом вантажу на наступний день - у неділю 26.05.2019. Таким чином, позивач виконав умови договору на перевезення з запізненням на 1 календарний день.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення (вх. суду № 6681/20 від 10.02.2020), в яких вона просила суд врахувати їх під час прийняття рішення у справі та зазначила слідуюче:

- за даними ТОВ "АТБ-маркет", автомобіль ДАФ ТЕ96NC, державний номер НОМЕР_1 з товаром постачальника ТОВ "Малбі Фудс" по ТТН: № 51486 від 25.05.2019, № 71052 від 25.05.2019, № 17613785 від 25.05.2019; № 17613783 від 25.05.2019 прибув на РЦ22 (Одеська область) 26.05.2019 о 18:03;

- надати пояснення щодо підтвердження або спростування існування реєстраційного талону № 6312 від 25.05.2019, а також надати його копію для ознайомлення суду, третя особа не має можливості, у зв`язку з його відсутністю;

- за порушення термінів поставки товару (на 1 день) за ТТН: № 71052 від 25.05.2019, №17613785 від 25.05.2019; № 17613783 від 25.05.2019 підприємству ТОВ "Малбі Фудс" були нараховані штрафні санкції у розмірі 13 062 грн. 29 коп.;

- за порушення термінів поставки товару за ТТН № 51486 від 25.05.2019 штрафні санкції не нараховувалися;

- враховуючи репутацію постачальника, рівень заподіяних простроченням збитків та інші чинники, ТОВ "АТБ-маркет" може зменшувати розмір штрафних санкцій, що передбачений договором. За вказаними накладними відповідальними особами ТОВ "АТБ-маркет" було прийнято рішення про зменшення штрафних санкцій, що підлягали нарахуванню;

- зазначені штрафні санкції були сплачені постачальником 17.07.2019.

Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшла відповідь на письмові пояснення про стягнення штрафу (вх. суду № 8754/20 від 20.02.2020), у якій він зазначив наступне:

- відповідач (ТОВ "Малбі Фудс") постійно змінює свої обґрунтування: в зустрічній позовній заяві представник ТОВ "Малбі Фудс" наполягав, що вивантаження мало бути першим на РЦ-22 м.Одеса; ТОВ "АТБ-Маркет" вказало, що у нього претензій до розвантаження на с. Усатове немає; що ТТН № 111541 від 24.05.2019 не береться до уваги. Тепер змінилися умови вивантаження і з`явилися претензії. За таким маршрутом позивач вже перевозив товар, про що свідчить договір-заявка № 11140 від 10.05.2019, і тоді товар було відвантажено з урахуванням неробочого дня в с.Усатове. (в суботу і неділю у них вихідний день);

- існують європейські правила обчислення строків поставки вантажів; для цього використовують такі нормативи денного пробігу: при перевезенні по якісним швидкісним автомагістралям - 600 км, при перевезенні по шосе - 450 км, перевезенні по дорогах держав СНД - 400 км. За спірним перевезенням автомобіль рухався в нічний час; дороги від м. Дніпро до м.Миколаїв не існує зовсім; відстань від м. Дніпра до м. Одеси становить 600 км; відстань від м.Дніпра до м. Баштанка складає 300 км;

- нічний час це період з 22 години до 6 години, а денний час з 6 години до 22 години, що складає 16 годин. Згідно з європейськими правилами обчислення строків доставки вантажів використовуються нормативи денного пробігу при перевезенні по дорогах держав СНД - 400 км. Як би автомобіль позивача рухався вдень, то за 16 годин він повинен був би проїхати відстань 400 км., а це м. Миколаїв, Миколаївської області, але автомобіль рухався в нічний час. З тверджень відповідача автомобіль було завантажено о 20:30, а о 10:30 він був у м. Баштанка. Це 13 годин з моменту виїзду з міста навантаження. За 13 годин він повинен подолати відстань в 325 км. З вище наведеного можна зробити, висновок, що знаходження водія в м. Баштанка Миколаївської області є цілком нормальним, враховуючи нічний час та стан доріг в цьому напрямку;

- ТОВ "Малбі Фудс" підтверджує той факт, що автомобіль було неправильно завантажено; також підтверджує факт прибуття автомобіля на розвантаження на РЦ-22 ТОВ "АТБ-Маркет" 25.05.2019, отже реєстраційний талон № 6312 від 25.05.2019 існує і заперечення зі сторони ТОВ "Малбі Фудс", щодо належності доказу - фотокопії реєстраційного талону, виданого ТОВ "АТБ-Маркет" від 25.05.2019 № 6312, не відповідають дійсності;

- в своїх поясненнях вих. № 06/02 від 06.02.2020 відповідач зазначає, що по першому вивантаженню с. Усатово товар за ТТН № 111541 від 24.05.2019 повинен був розвантажений 25.05.2019 о 9:00, а раніше він зазначав, що дата на ТТН - це дата доставки товару. З тверджень відповідача виходить, що товар на с. Усатово позивач повинен був вивантажити 24.05.2019, а не 25.05.2019. Тоді виходить, що ТТН від 24.05.2019, а розвантаження мало відбутися 25.05.2019 о 9:00; запізнення на 1 день буде, якщо товар за цими ТТН буде вивантажено 27.05.2019, про що буде складено акт про запізнення, буде зроблено запис на зворотній сторінці ТТН і підписано сторонами. В даному випадку Акту про запізнення не складено, запису на зворотній сторінці ТТН не зроблено, а є підписаний акт про надання транспортно-експедиційних послуг, в якому обидві сторони підтвердили, що одна до одної претензій не мають. Дата складання акту про надання транспортно-експедиційних послуг 27.05.2019 - це дата вивантаження автомобіля в с. Усатово;

- також позивач повторно наголосив на розбіжностях в найменуваннях та кількості товару, зазначеного у перепустці № РНк - 21188455 ТОВ "Малбі Фудс", видаткових накладних та актах прийому передачі № 71052, 51486, 17613783, 17613785 від 25.05.2019 від Звіту про виконання замовлень ТОВ "АТБ-Маркет" в період з 01.05.2019 по 31.05.2019, наданого в якості доказу відповідачем;

- за видатковими накладними та актами прийому передачі № 71052, 51486, 17613783, 17613785 від 25.05.2019 було перевезено товару на суму 506 612 грн. 48 коп., 31 найменування товару, а в Звіті про виконання замовлень ТОВ "АТБ-Маркет" в період з 01.05.2019 по 31.05.2019 (за місяць) сума становить 247 277 грн. 48 коп. і 17 найменувань товару. Кількість руху товару за місяць по ТОВ "АТБ-Маркет" менша кількості доставленого позивачем товару за одне перевезення. У позивача по документам 31 найменування товару, а в Звіті всього 17 одиниць товару; виходить, що на 14 найменувань штраф не нараховувався. Загальна сума штрафу, яку нараховано ТОВ "АТБ-Маркет", складає 25 330 грн. 62 коп., в Звіті про виконання замовлень ТОВ "АТБ-Маркет" в період з 01.05.2019 по 31.05.2019 сума штрафу складає 13 062 грн. 29 коп.;

- відповідно до закону пред`явлення претензії перевізнику не може бути підставою для несвоєчасної оплати транспортно-експедиційних послуг.

У судове засідання 25.02.2020 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 25.02.2020 виклав зміст первісних позовних вимог, навів доводи в їх обґрунтування; зазначив про обставини, викладені у всіх заявах по суті справи, поданих у підготовчому провадженні, в тому числі щодо зустрічних позовних вимог, а також у письмових поясненнях. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) просив суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог та задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 25.02.2020 проти задоволення первісних позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовний заяві, а також у всіх заявах по суті справи, поданих у підготовчому провадженні, в тому числі щодо первісних та зустрічних позовних вимог, а також у письмових поясненнях. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) просив суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні 25.02.2020 виклав зміст поданих ним письмових пояснень, з урахуванням яких просив суд прийняти рішення у справі.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 25.02.2020 наголошено на тому, що ними повідомлені суду всі обставини та долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 25.02.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору транспортного експедирування, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, наявність порушення умов договору перевізником (виконавцем), правомірність та розмір штрафних санкцій за порушення умов договору перевізником, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 24.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (далі замовник, відповідач) та Фізичною особою - підприємцем Івічук Тетяною Євгенівною (далі перевізник, позивач) укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг №111541 (далі договір, а.с.10), відповідно до умов якого перевізник (виконавець) зобов`язується організувати подання транспортного засобу, який відповідає вимогам заявки для транспортування заявленого вантажу, у справному технічному стані (пункт 2 договору).

Відповідно до пункту 4 договору перевізник (виконавець) зобов`язується надати транспортні засоби або залучати інших перевізників, які мають всі дозвільні документи для здійснення перевезення (свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво платника податків, дорожній лист водія, санітарні документи на авто та водія).

У пункті 10 договору визначено, що заявка, яка передана та підписана за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти, має повну юридичну силу за умови підтвердження її підписами/печатками сторін.

Доказів зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до положень частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 316 Господарського кодексу України та частини 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

У пункті 6 договору сторони погодили, що замовник зобов`язується організувати навантаження/вивантаження транспортного засобу в рамках нормативного часу (24/24 годин). За кожну добу простою замовник сплачує перевізнику (виконавцю) штраф у розмірі 500 грн.

Згідно з пунктом 7 договору замовник гарантує, що вантаж поданий до перевезення повністю відповідає супровідним документам, та не є предметом, обмеженим в обігу відповідно до діючого законодавства України, а також не складає загрози для транспортного засобу.

У договорі сторони визначили умови перевезення, а саме:

- маршрут слідування: Дніпро вул. Моторна - Одеса Усатово/Одеса АТБ/;

- вантаж: вода+кондитерка;

- навантаження: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Чумаківська сільська рада, автодорога Дніпро-Царичанка, 25 км;

- дата/час: 24.05.2019, п`ятниця, цілодобово;

- вивантаження: Одеська область, Беляєвський район, с. Усатово, траса Київ-Одеса, 462 км+100 м / АДРЕСА_1 Одеська АДРЕСА_2 , Біляєвський район АДРЕСА_3 Нерубайська, Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13. Дата/час: 25.05.2019, субота, 8:00 (а.с.10).

Отже, зважаючи на положення договору, сторонами належним чином було узгоджено всі необхідні умови перевезення та прийнято відповідну заяву до виконання позивачем.

Суд зазначає, що перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, відповідно до частин 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про транзит вантажів" транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було прийнято до перевезення вантаж для доставки його за двома адресами, а саме::

1) Одеська область, Беляєвський район, с. Усатово, траса Київ-Одеса, 462 км+100 м:

- за товарно-транспортною накладною від 24.05.2019 - товар, згідно видаткової накладної, піддони, товар згідно видаткової накладної (вода 19 л) (а.с.12);

2) РЦ22, Одеська область, Біляєвський район, сільрада Нерубайська, Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13:

- за товарно-транспортною накладною № 51486 від 25.05.2019 (а.с.63) - товар згідно з актом приймання-передачі № 51486 від 25.05.2019 на суму 7 560 грн. 00 коп. (а.с.61-62)

- за товарно-транспортною накладною № 71052 від 25.05.2019 (а.с.64) - товар згідно з актом приймання-передачі № 71052 від 25.05.2019 на суму 8 022 грн. 00 коп. (а.с.59-60);

- за товарно-транспортною накладною № 17613785 від 25.05.2019 (а.с.65) - товар згідно з актом приймання-передачі № 17613785 від 25.05.2019 на суму 479 280 грн. 48 коп. (а.с.54-56);

- за товарно-транспортною накладною № 17613783 від 25.05.2019 (а.с.66) - товар згідно з актом приймання-передачі № 17613783 від 25.05.2019 на суму 11 750 грн. 40 коп. (а.с.57-58).

З вказаних документів вбачається, що позивачем були надані послуги з перевезення вказаного вище вантажу та здійснена його видача одержувачам, про що у товарно-транспортних накладних та актах від 25.05.2019 маються відповідні відмітки. При цьому, з вказаних доказів вбачається, що до РЦ22, Одеська область, Біляєвський район, сільрада Нерубайська, Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13 товар було доставлено 26.05.2019.

На підтвердження надання у травні 2019 року транспортно-експедиційних послуг позивачем та відповідачем було складено акт № 48 від 27.05.2019, в якому стороні підтвердили, що виконавцем (позивачем) були надані транспортно-експедиційні послуги, згідно із договором-заявкою № 111541 від 24.05.2019 про надання транспортно-експедиційних послуг, а саме:

- транспортно-експедиційні послуги з перевезення кондитерських виробів на піддонах транспортним засобом ДАФ ВН4727СО, п/пр. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , по маршруту: АДРЕСА_4 ;

- загальна вартість наданих послуг становить: 15 500 грн. 00 коп.;

- сторони претензій одна до одної не мають (а.с.11).

Суд зауважує, що послуги, визначені умовами договору, у повній мірі відповідають послугам, що були надані позивачем та передані відповідачу відповідно до вказаного акту надання транспортно-експедиційних послуг, а отже судом визначено, що сторонами в цій частині були дотримані умови договору.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання замовником акту надання послуг, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги.

При цьому, суд відзначає, що надані позивачем послуги були прийняті відповідачем без будь-яких зауважень, про що сторонами в акті надання транспортно-експедиційних послуг №48 від 27.05.2019 вказано, що сторони претензій одна до одної не мають (а.с.11).

Таким чином, надані позивачем товарно - транспортні накладні, а також акт надання транспортно-експедиційних послуг № 48 від 27.05.2019 є належними та допустимими доказами надання експедитором послуг з організації перевезення вантажу, зміст яких, зокрема, відмітки про доставку вантажу та отримання його вантажоотримувачем на вказаних вище товарно-транспортних накладних, дають суду підстави стверджувати про виконання експедитором обов`язків з прийняття вантажу до перевезення та передачі вантажу вантажоотримувачу.

Предметом первісного позову у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів, які становлять вартість наданих позивачем у травні 2019 року послуг на виконання договору про надання транспортно-експедиційних послуг, які відповідач відмовився сплатити через прострочення доставки вантажу.

При цьому, суд відзначає, що з наявних у справі доказів (позовної заяви, зустрічної позовної заяви та ін.) вбачається, що причиною виникнення спору між сторонами є саме несвоєчасна доставка вантажу, адресованого РЦ 22, що на думку відповідача, звільняє його від обов`язку оплачувати такі послуги, як такі, що виконані неналежним чином, та надає йому право вимагати сплати штрафних санкцій за допущене прострочення, які за розрахунком відповідача перевищуються вартість наданих позивачем послуг та складають 25 330 грн. 62 коп. та заявлені до стягнення з позивача, шляхом звернення до суду із зустрічною позовною заявою у даній справі. Позивач, в свою чергу, зазначає, що вантаж доставлено без прострочення, послуги ним надані належним чином, що є підставою для їх оплати; підстави для стягнення штрафних санкцій, на думку позивача, у даній справі відсутні. Вказані обставини і є причиною спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що первісні позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" визначено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Так, у договорі-заявці від 24.05.2019 сторонами були визначені умови щодо ціни, порядку та умов розрахунку за надані послуги, а саме: умови оплати - 15 500 грн. 00 коп., безрозрахунковий розрахунок по оригіналам документів 14 банківських днів.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оригінали документів щодо перевезення направлені на адресу замовника та були ним отримані 06.06.2019.

З цього приводу суд зазначає слідуюче.

Відповідно до частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно із частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У даному випадку, позивач посилається на те, що оригінали документів щодо спірного перевезення були надіслані відповідачу та отримані ним 06.06.2019, однак на підтвердження вказаних обставин не надає жодного доказу.

В той же час, в матеріалах справи наявна претензія № 1 від 05.09.2019, в якій позивач вимагав від відповідача погашення заборгованості в сумі 15 500 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів справи, вказана претензія була надіслана відповідачу разом із додатком - договором-заявкою від 24.05.2019, актом виконаних робіт № 48 від 27.05.2019, рахунком-фактурою № 48 від 27.05.2019 (а.с.14). Докази направлення вказаної претензія разом з переліченим додатком наявні в матеріалах справи (а.с.15-17). Відповідно до поштового повідомлення про отримання вказаного поштового відправлення, претензія з додатком була отримана відповідачем 09.09.2019 (а.с.15).

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи умови договору щодо порядку розрахунку за надані послуги (14 банківських днів з моменту отримання документів) та приймаючи до уваги отримання відповідачем документів щодо спірного перевезення 09.09.2019, суд приходить до висновку, що строк оплати наданих послуг є таким, що настав 27.09.2019.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, суд вважає неправомірною відмову відповідача оплатити надані позивачем послуги, з посиланням на те, що послуги були надані позивачем із простроченням. Так, судом відхиляються заперечення відповідача щодо первісних вимог позивача, оскільки наявність прострочення не звільняє відповідача від обов`язку оплатити надані йому послуги, а лише надає йому право захисти своє порушене право у встановлений договором або законом спосіб. В даному випадку відповідач таким правом скористався та заявив у даній справі до стягнення з позивача штрафні санкції за допущене прострочення, шляхом подачі зустрічної позовної заяви.

Враховуючи вказані обставини, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності підстав для оплати ним наданих позивачем послуг.

Враховуючи визначені контрагентами порядок та строки оплати наданих послуг, приймаючи до уваги наявність доказів надання таких послуг позивачем в рамках спірного правочину, господарський суд встановив, що строк оплати наданих послуг на суму 15 500 грн. 00 коп. є таким, що настав 27.09.2019, у зв`язку з чим суд вважає наявність основної заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 15 500 грн. 00 коп. обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Отже, первісні позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 15 500 грн. 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг у строки, визначені умовами договору, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 27.06.2019 по 09.10.2019 в сумі 133 грн. 77 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, наведеного позивачем у позовній заяві (а.с.6), та встановлено, що під час його проведення позивачем було неправильно визначено граничний строк оплати та, відповідно, період прострочення, про що судом було зазначено вище. Як встановлено судом, граничним строком оплати наданих послуг є 27.09.2019. Отже, розрахунок 3% річних, здійснений позивачем у позовній заяві (а.с.6), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Так, враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок 3% річних, судом встановлено, що 3% річних слід нараховувати в період з 28.09.2019 по 09.10.2019 на суму заборгованості у розмірі 15 500 грн. 00 коп., які в цей період складають 15 грн. 29 коп.

Отже, первісні позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 15 грн. 29 коп.

Враховуючи все вищевикладене, первісні позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат за первісним позовом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2019 між Фізичною особою-підприємцем Івічук Тетяною Євгенівною (далі - позивач, клієнт) та Пивоваровим Володимиром Івановичем (далі - адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір про правову допомогу, а.с. 178-180), відповідно до пункту 1 якого, предметом договору є: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства; представництво інтересів клієнта перед фізичними особами та юридичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, поліції та СБУ, державної виконавчої служби, а також в інших державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців (пункт 1 договору про правову допомогу).

Відповідно до пункту 2 договору про правову допомогу надання правової допомоги здійснюється у наступних формах: консультації, представництво інтересів в органах державної влади, місцевого самоврядування, перед юридичними та фізичними особами; розробка та правовий аналіз договорів, складання скарг, заяв, звернень та інших документів; надання правової допомоги у кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справах; інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням договору.

У розділі "Гонорар" договору про правову допомогу сторони визначили, що гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до договору. Клієнт сплачує гонорар у день підписання акта прийому-передачі наданих послуг. Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку.

У додатку № 1 до договору про правову допомогу - "Тарифи на послуги" сторони погодили наступний розрахунок вартості однієї години надання послуг, зокрема: 20 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг:

- зустріч та усна консультація клієнта;

- ознайомлення з матеріалами справи;

- відповідь на запит контролюючого органу;

- складання адвокатського запиту;

- складання клопотання.

Розрахунок вартості одного документа - 50 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг:

- складання скарги, заперечень;

- юридична експертиза договорів та інших документів;

- досудове врегулювання спорів (складання претензій, відповіді на претензію);

- складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, відзиву, письмових пояснень, складання апеляційних та касаційних скарг (а.с.181).

На підтвердження факту надання послуг за вказаним договором, позивачем та адвокатом 15.11.2019 складено акт прийому-передачі наданих послуг, в якому сторони вказали, що адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- усна консультація - 500 грн. 00 коп.;

- складання відзиву на зустрічну позовну заяву - 1 500 грн. 00 коп.;

- загальна вартість послуг складає 2 000 грн. 00 коп.;

- підписанням акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору про надання правової допомоги від 15.11.2019, а також не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у акті (а.с.182).

Також в матеріалах справи наявні платіжні доручення, відповідно до яких позивачем були оплачені надані адвокатом послуги, а саме:

- платіжне доручення № Р24А72779567А55200 від 07.02.2020, відповідно до якого позивачем на користь ОСОБА_2 було сплачено 1 300 грн. 00 коп. (а.с.223);

- платіжне доручення № Р24А685199283А31891 від 23.10.2019, відповідно до якого позивачем на користь ОСОБА_2 було сплачено 700 грн. 00 коп. (а.с.224).

Зазначені докази подані суду в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу, які він мав сплатити у зв`язку з розглядом справи № 904/4797/19, і які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, якщо їх розмір не відповідає вимогам частини 4 даної статті.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Представник відповідача за первісним позовом заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що у судових засіданнях приймала участь особисто Фізична особа - підприємець Івічук Тетяна Євгенівна, вважаючи, що вказана обставина підтверджує відсутність понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Суд не погоджується з вказаним запереченням, оскільки особиста участь у судових засіданнях не виключає можливість та необхідність отримання позивачем професійної правничої допомоги у вигляді консультацій та складання заяв по суті справи, що відбулося у даній справі та докази чого були долучені позивачем до матеріалів справи. Заперечень саме щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідач протягом розгляду справи не висловлював.

Зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає зазначені витрати обґрунтованими в заявленому розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, за первісним позовом стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1 984 грн. 84 коп. - частина витрат на професійну правничу допомогу та 1 906 грн. 44 коп. - частина витрат по сплаті судового збору.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд зазначає слідуюче.

Як було встановлено судом вище, у договорі сторони визначили, зокрема, такі умови перевезення:

- маршрут слідування: Дніпро вул. Моторна - Одеса Усатово/Одеса АТБ/;

- навантаження: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Чумаківська сільська рада, автодорога Дніпро-Царичанка, 25 км; дата/час: 24.05.2019, п`ятниця, цілодобово;

- вивантаження: Одеська область, Беляєвський район, с. Усатово, траса Київ-Одеса, 462 км+100 м / РЦ22, Одеська область, Біляєвський район, сільрада Нерубайська, Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13. Дата/час: 25.05.2019, субота, 8:00 (а.с.10).

Як вже встановлено судом, на виконання умов договору позивачем було прийнято до перевезення вантаж для доставки його за двома адресами, а саме::

1) Одеська область, Беляєвський район, с. Усатово, траса Київ-Одеса, 462 км+100 м:

- за товарно-транспортною накладною від 24.05.2019 - товар, згідно видаткової накладної, піддони, товар згідно видаткової накладної (вода 19 л) (а.с.12);

2) АДРЕСА_1 , Одеська область, Біляєвський район, сільрада Нерубайська, Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13:

- за товарно-транспортною накладною № 51486 від 25.05.2019 (а.с.63) - товар згідно з актом приймання-передачі № 51486 від 25.05.2019 на суму 7 560 грн. 00 коп. (а.с.61-62)

- за товарно-транспортною накладною № 71052 від 25.05.2019 (а.с.64) - товар згідно з актом приймання-передачі № 71052 від 25.05.2019 на суму 8 022 грн. 00 коп. (а.с.59-60);

- за товарно-транспортною накладною № 17613785 від 25.05.2019 (а.с.65) - товар згідно з актом приймання-передачі № 17613785 від 25.05.2019 на суму 479 280 грн. 48 коп. (а.с.54-56);

- за товарно-транспортною накладною № 17613783 від 25.05.2019 (а.с.66) - товар згідно з актом приймання-передачі № 17613783 від 25.05.2019 на суму 11 750 грн. 40 коп. (а.с.57-58).

З вказаних документів вбачається, що позивачем були надані послуги з перевезення вказаного вище вантажу та здійснена його видача одержувачам, про що у товарно-транспортних накладних та актах від 25.05.2019 маються відповідні відмітки. При цьому, з вказаних доказів вбачається, що до РЦ22, Одеська область, Біляєвський район, сільрада Нерубайська, Логістичний центр, масив № 2, ділянки № 11, № 12, № 13 товар було доставлено 26.05.2019.

Таким чином, з вказаних доказів вбачається, що вантаж було доставлено перевізником з простроченням на 1 день, а саме: 26.05.2019 о 18:03, замість узгодженої у договорі дати - 25.05.2019 о 8:00.

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача за зустрічним позовом в частині того, що завантаження за вказаними вище товарно-транспортними накладними №51486 від 25.05.2019, № 71052 від 25.05.2019, № 17613785 від 25.05.2019, № 17613783 від 25.05.2019 було здійснено 24.05.2019 близько 20:30, у зв`язку з чим, враховуючи нормативи руху, перевізник був позбавлений можливості доставити вантаж 25.05.2019 о 8:00.

З цього приводу суд зазначає слідуюче.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи договір, перевізник погодився на те, що завантаження буде відбуватися 24.05.2019 (п`ятниця) цілодобово, а вивантаження має відбутися 25.05.2019 (субота) о 8:00. У даному випадку завантаження відбулося 24.05.2019 (ввечері), вказаний факт не заперечується сторонами, отже умови договору в частині виконання своєчасного завантаження автомобілю, організацію якого здійснює замовник (пункт 2 договору), було виконано; порушення умов договору в цій частині перед судом не доведено.

З приводу черговості завантаження, а також неможливості вивантаження товару, що знаходився першим у черзі на вивантаження (товар, який мав бути доставлений на с.Усатово), з огляду на неробочий час у суботу, суд зазначає, що посилання на вказані обставин не підтверджені жодним належним доказом; умови договору не містять умов щодо черговості завантаження та черговості доставки спірного вантажу, таким чином, наявність чи відсутність вказаних обставин не впливає на оцінку доказів у даній справі та не звільняє перевізника від обов`язку за договором доставити вантаж на обидві точки вивантаження саме 25.05.2019, що не було виконано перевізником.

Також судом не приймається як належний доказ своєчасної доставки вантажу на РЦ22 документ, який ФОП Івічук Т.Є. називає реєстраційним талоном (а.с.100-101) та в якому міститься дата 25.05.2019 та час 12:02, в які, як зазначає ФОП Івічук Т.Є., відбулася спроба розвантажити товар, що слідував на адресу РЦ22, оскільки з вказаного документу взагалі не вбачається його правова природа, більше того, його існування не підтвердила і третя особа - ТОВ "АТБ-маркет", яка видала вказаний документ, за свідченням ФОП Івічук Т.Є.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України .

Так, у пункті 9 договору сторони передбачили, що у випадку вивантаження авто в мережі АТБ в день, наступний за запланованим, обов`язковим є додаток до документів скан/фото реєстраційного талону з часом прибуття на АТБ. У випадку запізнення на мережу штраф визначається фінансовою санкцією, яка з вини перевізника (виконавця) була застосована до замовника третіми особами - отримувачами вантажу, транспортованого перевізником (виконавцем), відповідно до договору. Сума штрафу складає 5% від вартості товару, при акційній продукції - 20 %. За запізнення на 2 та більше днів - штраф 20% від вартості товару. При запізненні авто на мережу Метро - штраф 30% від суми накладної.

На підставі вказаного пункту договору, враховуючи, що загальна вартість товару, що перевозилася за товарно-транспортними накладними №51486 від 25.05.2019, № 71052 від 25.05.2019, № 17613785 від 25.05.2019, № 17613783 від 25.05.2019 складала 506 612 грн. 88 коп. (позивачем у зустрічній позовній заяві було допущено помилку в частині визначення загальної вартості товару - 506 612 грн. 48 коп.), позивачем було розраховано та заявлено до стягнення з ФОП Івічук Т.Є. штрафу у сумі 25 330 грн. 62 коп. (506 612,48 х 5%).

Суд не погоджується з таким способом нарахуванням та вважає, що вказаний розрахунок здійснено із порушенням умов договору, оскільки пункт 9 договору хоча і містить умову про 5% від вартості товару, однак передбачає, що штраф визначається фінансовою санкцією, яка з вини перевізника (виконавця) була застосована до замовника третіми особами.

При цьому, судом під час надання оцінки вказаним обставинам враховано умови пункту 7.3. договору поставки № 58413/1 від 01.01.2019, укладеного між ТОВ "АТБ-маркет" та ТОВ "Малбі Фудс" (а.с.115-132).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося ТОВ "Малбі Фудс", фактично, за прострочення доставки за спірними товарно-транспортними накладними на користь ТОВ "АТБ-маркет" ним було сплачено 13 062 грн. 29 коп., на підтвердження чого до матеріалів справи самим позивачем за зустрічним позовом було долучено звіт про виконання замовлень, в якому містилася інформація про суму сплаченого штрафу (а.с.103, 143).

Більше того, ТОВ "АТБ-маркет" у письмових поясненнях також було підтверджено, що саме таку суму (13 062 грн. 29 коп.) було сплачено на його користь постачальником - ТОВ "Малбі Фудс" за прострочення доставки товару за спірними товарно-транспортними накладними. Як вказує ТОВ "АТБ-маркет", сума штрафу, передбачена договором, була зменшена самим ТОВ "АТБ-маркет" (а.с.211).

Враховуючи вказане, а також умови пункту 9 договору, суд відзначає, що розмір штрафу, який підлягає сплаті за прострочення доставки вантажу за договором, підлягає визначенню, виходячи з фактично сплаченого його розміру, а не виключно як 5% від вартості товару.

Таким чином, правомірним є розмір штрафу в сумі 13 062 грн. 29 коп.

Однак, згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом частин 1-3 статті 13 цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що:

- за умовами пункту 6 договору самезамовник зобов`язався організувати завантаження та вивантаження транспортного засобу в рамках нормативного часу (24/24 години), отже цілодобово, без обмежень, при цьому у даній справі ТОВ "Малбі Фудс" не було спростовано, що автомобіль прибув до точки вивантаження (с. Усатово), для розвантаження товару, який був розташований в автомобілі першим на вивантаження саме 25.05.2019 (у суботу), отже без прострочення, і саме такий спосіб завантаження автомобілю призвів до неможливості розвантаження товару для РЦ22 своєчасно, оскільки, як зазначається обома сторонами, саме вказана обставина не дозволила вивантажити товар для РЦ22 (який стояв другим на розвантаження в автомобілі);

- вартість наданих за спірними товарно-транспортними накладними послуг перевезення вантажу складає 15 500 грн. 00 коп., в той час, як прострочення на 1 день має наслідком сплату штрафу у сумі 13 062 грн. 29 коп., що не може вважатися адекватним та справедливим за таких умов;

- такий розмір штрафу не відповідає завданню неустойки, а перетворюється на непомірний тягар для боржника;

- в момент прийняття наданих перевізником послуг замовник претензій по якості, обсягу та строкам їх надання не мав, про що сторони зазначили в акті надання транспортно-експедиційних послуг № 48 від 27.05.2019, в якому вказано, що сторони претензій одна до одної не мають (а.с.11);

- штраф - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення;

- пеня та штраф є лише санкціями за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач за зустрічним позовом не може; отже, при зменшенні розміру штрафу позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані;

- беручи до уваги як інтереси позивача, так і відповідача за зустрічним позовом, суд дійшов висновку про можливість застосування приписів статей 233 Господарського кодексу України, 551 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та вважає за необхідне зменшити суму штрафу, який підлягає до стягнення з відповідача до 5 000 грн. 00 коп.

Таке зменшення розміру штрафу суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Враховуючи вищезазначене, зустрічні позовні вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 5 000 грн. 00 коп., з урахуванням їх зменшення, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню.

При цьому, оскільки суд зменшує розмір неустойки (з 13 062 грн. 29 коп. до 5 000 грн. 00 коп.), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом підлягають 990 грн. 61 коп. - частина витрат по сплаті судового збору.

Також, суд відзначає, що відповідно до частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

За змістом частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вказане, приймаючи до уваги часткове задоволення як первісного так і зустрічного позовів, суд вважає за необхідне в порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами та зарахувати зустрічні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" до Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни про стягнення з Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" - 5 000 грн. 00 коп. штрафу та 990 грн. 61 коп. частини витрат по сплаті судового збору у рахунок погашення первісних вимог Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" на користь Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни - 15 500 грн. 00 коп. основного боргу, 15 грн. 29 коп. 3% річних, 1 906 грн. 44 коп. частини витрат по сплаті судового збору та 1 984 грн. 84 коп. частини витрат на професійну правничу допомогу. Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" на користь Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни - 10 515 грн. 29 коп. - боргу, 915 грн. 83 коп. - частину витрат по сплаті судового збору та 1 984 грн. 84 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" про стягнення заборгованості за договором-заявкою про надання транспортно-експедиційних послуг №111541 від 24.05.2019 у загальному розмірі 15 633 грн. 77 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (49010, м.Дніпро, вулиця Марії Кюрі, будинок 5; ідентифікаційний код 32998661) на користь Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) - 15 500 грн. 00 коп. - основного боргу, 15 грн. 29 коп. - 3% річних, 1 906 грн. 44 коп. - частину витрат по сплаті судового збору та 1 984 грн. 84 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" до Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни про стягнення штрафу за прострочення доставки товару у розмірі 25 330 грн. 62 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (49010, м.Дніпро, вулиця Марії Кюрі, будинок 5; ідентифікаційний код 32998661) - 5 000 грн. 00 коп. - штрафу та 990 грн. 61 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити.

В порядку частини 11 статті 238 та частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами.

Зарахувати зустрічні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" до Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни про стягнення з Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (49010, м. Дніпро, вулиця Марії Кюрі, будинок 5; ідентифікаційний код 32998661) - 5 000 грн. 00 коп. штрафу та 990 грн. 61 коп. частини витрат по сплаті судового збору у рахунок погашення первісних вимог Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (49010, м. Дніпро, вулиця Марії Кюрі, будинок 5; ідентифікаційний код 32998661) на користь Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) - 15 500 грн. 00 коп. основного боргу, 15 грн. 29 коп. 3% річних, 1 906 грн. 44 коп. частини витрат по сплаті судового збору та 1 984 грн. 84 коп. частини витрат на професійну правничу допомогу.

Після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судового збору, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" (49010, м.Дніпро, вулиця Марії Кюрі, будинок 5; ідентифікаційний код 32998661) на користь Фізичної особи-підприємця Івічук Тетяни Євгенівни ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) - 10 515 грн. 29 коп. - боргу, 915 грн. 83 коп. - частину витрат по сплаті судового збору та 1 984 грн. 84 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.02.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко