РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2020Справа № 910/17069/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт"

про стягнення 2000000 грн.

за участі представників:

від позивача: Тарасенко В.В., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт" про стягнення 2000000 грн. попередньої оплати за договором від 20.04.2018 № 2/4-Д купівлі-продажу, оскільки відповідач не передав товар у встановлений цим договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

11.12.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою суду відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - до 08.01.2020 року.

Зазначена ухвала суду була направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корп.А, оф.914.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання даного відправлення.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалою суду від 17.12.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Разом із цим, відповідач 21.01.202 та 17.02.2020 надавав до суду через відділ діловодства та документообігу заяви про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.04.2018 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, укладено договір купівлі-продажу № 2/4-Д, за умовами якого останній зобов`язався поставити покупцю дизель-генератори 5-26ДГ виробництва Коломенського заводу в кількості двох одиниць, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити їх.

Згідно з пунктами 2.2-2.4 договору поставка товару здійснюється за вказаними покупцем відвантажувальними реквізитами на умовах DDP (Інкотермс 2010) місце поставки: м. Київ, просп. Перемоги, 49/2, територія заводу ПАТ «НВП «Більшовик», у строк, вказаний у специфікаціях. Датою поставки вважається дата підписання актів прийому-передачі за формою, вказаною в додатку 1.

Відповідно до пункту 4.1 договору загальна його сума визначається як загальна вартість товару в гривні та становить еквівалент 240000 доларів США (у т.ч. ПДВ 20%) за курсом Національного банку України, що діяв на дату оплати товару.

Покупець зобов`язаний оплатити вартість товару протягом п`яти банківських днів з дати підписання акту прийому-передачі і надання продавцем рахунку-фактури, якщо інший порядок оплати не вказаний у специфікаціях (пункт 4.4 договору).

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами до договору підписані дві специфікації на поставку двох дизель-генераторів 5-26ДГ. Відповідно до специфікації від 20.04.2018 № 1 строк поставки дизель-генератора становив з 14.05.2018 по 25.07.2018, вартість товару складає 120000 доларів США.

Згідно зі специфікації від 11.12.2018 № 2, строк поставки дизель-генератора становив з 11.12.2018 по 30.12.2018, вартість товару складає еквівалент 120000 доларів США. Оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 2000000 грн. протягом 5 календарних днів з дати підписання даної специфікації на підставі наданого рахунку-фактури продавця. Остаточний розрахунок за поставлений покупцю товар здійснюється покупцем (на підставі рахунку-фактури продавця) протягом 10 календарних днів з моменту отримання покупцем усіх документів, передбачених у пункті 3.4 договору.

На виконання вказаного договору відповідач виставив позивачу рахунок на оплату від 24.07.2018 № 1/07 на суму 3174000 грн. та 10.12.2018 № 1/12 на суму 2000000 грн.

Відповідно до виписок за особовим рахунком позивача останній перерахував у рахунок оплати виставлених відповідачем рахунків 3174000 грн. 25.07.2018 та 2000000 грн. 12.12.2018 року.

Оскільки відповідач поставку товару за специфікацією від 11.12.2018 № 2 у передбачені договором строки не здійснив, позивач звертався до нього з листом від 09.07.2019 № 68 та претензією від 21.10.2019 № 109, в яких просив повернути попередню оплату в розмірі 2000000 грн. протягом 10 банківських днів з моменту отримання претензії.

Разом із цим, між сторонами підписаний акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2018 року - жовтень 2019 року, за яким відповідач підтвердив наявність боргу перед позивачем у розмірі 2000000 грн. Даний акт зі сторони відповідача підписаний директором із скріпленням підпису печаткою.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач 12.12.2018 здійснив повну попередню оплату в розмірі 2000000 грн. за виставленим відповідачем рахунком від 10.12.2018 № 1/12 до специфікації від 11.12.2018 № 2.

Як слідує із умов укладеного між сторонами договору та вказаної специфікації № 2, відповідач зобов`язався здійснити поставку товару до 30.12.2018, однак поставку товару не здійснив та сплачені кошти на вимогу позивача також не повернув. При цьому, директором відповідача підписано акт звірки взаємних розрахунків із позивачем, відповідно до якого борг відповідача становить 2000000 грн.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зважаючи на те, що відповідач не здійснив поставку товару позивачу та грошові кошти у розмірі 2000000 грн. не повернув, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранс-Ремонт" (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корп. А, оф. 914; ідентифікаційний код 38365232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінерфін-Транс" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10-Г, корп. С; ідентифікаційний код 38218 (два мільйони) грн. основного боргу, а також 30000 (тридцять тисяч) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 02.03.2020.

Суддя К.В. Полякова