СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Справа № 922/2431/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача - Мовчан М.В., за довіреністю;

від відповідача - Санін А.О. (адвокат), за ордером та свідоцтвом;

розглянувши апеляційну скаргу Харківської міської ради, м. Харків вх. № 79Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2019 р. у справі № 922/2431/19 (суддя - Шарко Л.В., повний текст складено та підписано 12.12.2019 р.)

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленбуд-Сервіс», м. Харків

про стягнення 159 863,99 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленбуд-сервіс» (далі - ТОВ «Зеленбуд-Сервіс», відповідач) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 159 863,99 грн. на підставі ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог Харківська міська рада посилається на те, що право оренди на земельну ділянку площею 0,0414 га з кадастровим номером :03:001:0095 по вул. Сумській, 35 у м. Харкові з 22.02.2019 р. зареєстровано за ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» на підставі рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2018 р. та постанови Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 р. у справі № 922/2716/17, які постановою Верховного Суду від 23.05.2019 р. залишені без змін, а за період з 13.04.2006 р. по 22.02.2019 р. відповідач використовував цю земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав.

Позивач стверджує, що відповідач, за відсутності укладеного договору, в період з 01.01.2018 р. по 31.01.2019 р. зберігав кошти та не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, чим збільшив вартість власного майна, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2019 р. у задоволенні позову повністю відмовлено.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що неукладення договору оренди між ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» та Харківською міською радою зумовлено бездіяльністю останньої протягом тривалого часу, що встановлено під час розгляду справи № 922/2716/17, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення позивача з даним позовом до суду суперечить засадам справедливості та розумності, оскільки саме з вини Харківської міської ради відповідачем не укладено договору оренди щодо спірної земельної ділянки.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог Харківської міської ради.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Харківська міська рада вважає безпідставним та необґрунтованим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин обставин та висновків, встановлених у судових рішеннях у справі № 922/2716/17, оскільки судом таким чином пов`язані два протилежні цивільно-правові інститути - договірних та кондикційних зобов`язань.

На думку скаржника, позивачем під час розгляду справи № 922/2431/19 доведені обставини, які підлягають встановленню для застосування матеріальних норм ст. 1212-1214 ЦК України, наявність кондикційних правовідносин та позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, проте місцевим господарським судом надано перевагу висновкам, встановленим у судових рішеннях у справі № 922/2716/17, при розгляді якої застосовувалися інші матеріальні норми (про договірні зобов`язання).

У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 р. строк, від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач наголошує на тому, що під час розгляду справи № 922/1107/18 господарськими судами було встановлено, що ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» надавалися Харківській міській раді всі необхідні документи, які передбачені відповідним порядком оформлення договорів оренди землі у м. Харкові.

Крім того, відповідач стверджує, що факт ухилення Харківської міської ради від укладення договору оренди спірної земельної ділянки та зловживання своїми правами, що суперечить засадам справедливості та розумності, встановлено ще одним судовим рішенням, яке набрало законної сили - постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 р. у справі № 922/981/18.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на нежитлові будівлі літ. А-1 площею 6,2 кв.м., літ. АБ-1 площею 17,0 кв.м. по вул. Сумській, 35 у м. Харкові з 13.04.2006 р. зареєстровано за ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» на підставі договору купівлі-продажу № 940 від 10.04.2006 р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 175417919 від 29.07.2019 р.

Рішенням Харківської міської ради від 27.12.2006 №228/06 ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівель і споруд площею, орієнтовно, 0,038 га по вул. Сумській, 35 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі з літнім майданчиком (а.с. 41).

Рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №35/08 ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" затверджено проект відведення земельної ділянки та надано товариству в оренду строком до 01.02.2013 земельну ділянку площею 0,0414 га по вул. Сумській, 35 у м. Харкові (а.с. 39).

Рішенням Харківської міської ради від 25.02.2009 №20/09 внесено зміни до пункту 19.1 додатку 1 рішення від 27.02.2008 № 35/08 щодо передачі земельної ділянки в оренду ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" строком до 01.02.2034 (а.с. 40).

Право оренди на земельну ділянку площею 0,0414 га з кадастровим номером :03:001:0095 по вул. Сумській, 35 у м. Харкові з 22.02.2019 року зареєстровано за ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" на підставі рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2018 у справі №922/2716/17, яке постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 та постановою Верховного Суду від 23.05.2019 р. залишено без змін.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №597/0/45-19 від 21.03.2019, виданого Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області, площа земельної ділянки по вул. Сумській, 35 (кадастровий номер :03:001:0095), яку використовує ТОВ "Зеленбуд-Сервіс", становить 414 кв.м.

Викладені обставини були також встановлені господарськими судами під час розгляду справ № 922/2716/17, № 922/1107/18, 922/981/18.

У справі № 922/981/18 господарський суд Харківської області на підставі оцінених доказів дійшов висновку, що оскільки ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» надало до суду витяги № 1522/08 від 05.06.2008 р. та № 540/0/45-17 від 04.12.2017 р. з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0414 га по вул. Сумській, 35 у м. Харкові (кадастровий номер :03:001:0095), то надання сторонами цих витягів свідчить про те, що спірна земельна ділянка є сформованою.

Головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Марковим А.Ю. за результатами здійснення самоврядного контролю щодо використання земельної ділянки по вул. Сумській, 35 у м. Харкові складено акт обстеження земельної ділянки від 18.07.2019 року, згідно з яким TOB "Зеленбуд-Сервіс" з 13.04.2006 року по 22.02.2019 року використовувало земельну ділянку площею 0,0414 га по вул . Сумській, 35 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у розумінні вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

За даним актом, проведеним на місцевості оглядом земельної ділянки встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0414 га по вул. Сумській, 35 у м. Харкові (кадастровий номер :03:001:0095) знаходиться об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля, а також інші об`єкти інфраструктури - тимчасові споруди, літній майданчик, а земельна ділянка використовується ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, тимчасових споруд та літнього майданчику (кафе).

Посилаючись на те, що внаслідок використання відповідачем спірної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 01.01.2018 р. по 31.01.2019 р. в сумі 159 863,99 грн., позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, справляння плати за землю, тощо.

Згідно з ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Таким чином, розпорядником спірної земельної ділянки, що діє в інтересах територіальної громади є позивач.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом зазначених приписів Цивільного та Земельного кодексів України, відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно з ст. 123 Земельного Кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 124 Земельного Кодексу України визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України).

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

У той же час, стаття 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Абзацом восьмим частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування спірною земельною ділянкою ні попереднім користувачем, ні ТОВ «Зеленбуд-Сервіс», зокрема укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державною реєстрацією такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою, якого не існувало у продавця на момент укладення договору купівлі-продажу, до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач у заявлений до стягнення період користувався земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Судовою колегією враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 922/3412/17, відповідно до якої Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відступлення від висновків Верховного Суду України щодо застосування приписів статей 1212-1214 ЦК України стосовно можливості стягнення суми орендної плати без укладеного між сторонами договору оренди землі.

Позивачем та матеріалами справи доведено, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці за адресою: вул.Сумська, 35, м. Харків, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2006 р. Відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів оформлення права користування спірною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації права оренди відповідача за період з 01.01.2018 р. по 31.01.2019 р.

Таким чином, відповідач користувався спірною земельною ділянкою у заявлений до стягнення період без достатніх правових підстав.

Отже, в даному випадку до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельних ділянок, на яких розташовані ці об`єкти, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, тому наявність або відсутність вини відповідача в даному випадку не підлягає дослідженню, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про те, що неукладення договору оренди між ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» та Харківською міською радою зумовлено саме бездіяльністю останньої протягом тривалого часу, що встановлено під час розгляду справи № 922/2716/17, і стало підставою для відмови у позові, є хибними.

Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд посилався також на те, що судами при розгляді справ № 922/2716/17 та № 922/981/18 встановлено, що з 2008 року ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» вчиняло всі дії для виконання свого обов`язку та належного оформлення прав користування земельною ділянкою. Крім того, господарський суд Харківської області зазначив, що у разі укладення відповідно до положень чинного законодавства договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в тому числі і розмір орендної плати, натомість при зверненні з вимогами за бездоговірне користування земельною ділянкою міська рада в одноособовому порядку здійснює розрахунок та визначає розмір плати за користування ділянкою.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у справі № 922/981/18 є стягнення з ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів - орендної плати за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. в сумі 467 632,32 грн.

Справа № 922/981/18 розглядалася господарськими судами неодноразово.

Так, за результатами нового розгляду справи рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.2019 р. позов задоволено та стягнуто з ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 443 020,08 грн. та 6 645,30 грн. судового збору.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд виходив з того, що ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти у розмірі орендної плати у сумі 443 020,08 грн, що мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 скасовано рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2019 і прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанову апеляційного суду обґрунтовано тим, що під час розгляду справи №922/2716/17 судами встановлено факт надання ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" повного пакета документів Харківській міській раді, а отже і наявності у Харківської міської ради обов`язку з укладення договору оренди землі за наявності чинних рішень органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду (2008 і 2009 років), якого Харківська міська рада не виконала, чим порушила право ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" одержати спірну земельну ділянку в оренду. Зазначені дії (бездіяльність) Харківської міської ради зумовили звернення ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" до суду за захистом свого порушеного права.

При цьому апеляційний господарський суд виходив з того, що неоформлення договору оренди з ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" є наслідком бездіяльності Харківської міської ради, тому звернення її до суду з вимогами про стягнення безпідставно збережених коштів за бездоговірне користування земельною ділянкою суперечить засадам справедливості та розумності. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог оскільки договір оренди спірної земельної ділянки не укладено саме з вини Харківської міської ради, а ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" з 2008 року вчиняло всі дії для виконання свого обов`язку та належного оформлення права користування земельною ділянкою.

Також апеляційний господарський суд зазначив, що у разі укладення відповідно до положень чинного законодавства договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в тому числі і розмір орендної плати. Натомість при зверненні з вимогами за бездоговірне користування земельною ділянкою міська рада в одноособовому порядку здійснює розрахунок та визначає розмір плати за користування ділянкою.

Постановою Верховного Суду від 10.02.2020 р. постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 р. скасовано, справу № 922/981/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом касаційної інстанції зазначено, що для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі.

В даній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що неналежне виконання своїх обов`язків з боку Харківської міської ради не є підставою для звільнення ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» від обов`язку сплачувати за користування сформованою земельною ділянкою, а відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання.

При цьому, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що у разі укладення відповідно до положень чинного законодавства договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в т.ч. і розмір орендної плати. Натомість при зверненні з вимогами за бездоговірне користування земельною ділянкою міська рада в одноособовому порядку здійснює розрахунок та визначає розмір плати за користування ділянкою.

Зауваживши, що у п. 9 договору, визнаного укладеним рішенням господарського суду Харківської області від 13.09.2018 р. у справі № 922/2716/17, яке постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 р. та постановою Верховного Суду від 23.05.2019 р. залишено без змін, розмір орендної плати за земельну ділянку на рік згідно з розрахунком № 636/17 від 13.12.2017 р. становить 5,6 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і складає 103 296,76 грн., суд касаційної інстанції вказав, що в розрахунку Харківської міської ради зазначена інша відсоткова ставка орендної плати (8 %), а також судами не перевірено і не оцінено інші складові її визначення та підстави їх встановлення.

Приймаючи до уваги те, що правовідносини у справі № 922/2431/19 та у справі № 922/981/18 є тотожними, з одними й тими самими підставами позову за виключенням періоду, за який Харківською міською радою здійснюється нарахування безпідставно збережених коштів (у справі №922/981/18 з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.; у справі № 922/2431/19 з 01.01.2018 р. по 31.01.2019 р.), судова колегія вважає, що між сторонами спору виникли кондикційні правовідносини, а відсутність договору оренди земельної ділянки внаслідок протиправної бездіяльності Харківської міської ради не є підставами ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» для звільнення останнього від обов`язку сплачувати кошти за користування землею.

Зі змісту п. 5 договору, визнаного згаданим рішенням суду укладеним, вбачається, що нормативна грошова оцінка визначена у розмірі 1 844 585 грн. за відповідним витягом від 04.12.2017 р. Такий самий розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Сумській, 35 у м. Харкові зазначений і у витягу № 597/0/45-19 від 21.03.2019 р.

Наведене свідчить про те, що розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки протягом 2018-2019 років не змінювався та складає 1 844 585 грн.

Господарськими судами у справі № 922/2716/17 встановлено, що позивачем надавалися Харківській міській раді всі необхідні документи для укладення договору оренди землі у 2012 році та у 2017 році, у зв`язку з чим у Харківської міської ради виник обов`язок укласти договір, який рада не виконала, договір укладено не було, тому порушене право ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» захищено у судовому порядку шляхом визнання договору оренди землі укладеним.

Тобто, з 2012 року ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» мало обґрунтовані сподівання на оформлення орендних правовідносин з орендодавцем та розраховувало на отримання земельної ділянки площею 414 кв.м. в оренду за відповідну плату.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Судовою колегією також встановлено, що земельну ділянку по вул. Сумській, 35 у м. Харкові площею 414 кв.м. віднесено до категорії земель «землі рекреаційного призначення».

Вищезгаданим актом обстеження земельної ділянки від 18.07.2019 р. встановлено, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування кафе.

Згідно з рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008 р. «Про затвердження Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові» (з подальшими змінами та доповненнями), при використанні земельних ділянок з метою функціонування їдалень та постачання готової їжі застосовується ставка річної орендної плати у розмірі 5 %.

Як зазначено вище, у п. 9 договору оренди (відповідно до резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 13.09.2018 р. у справі № 922/2716/17) розмір орендної плати за земельну ділянку, що використовується відповідачем, становить 5,6 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і складає 103 296,76 грн.

З огляду на те, що відповідач розраховував на укладення договору з позивачем ще з 2012 року, у розумінні наведених вимог Європейського суду, правомірні очікування ТОВ «Зеленбуд-Сервіс» кореспондуються з його обов`язком сплачувати орендну плату за орендовану земельну ділянку, тому судова колегія вважає обґрунтованим застосування до розрахунку безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2018 р. по 31.01.2019 р. ставки орендної плати саме у розмірі 5,6 % (а не 8 %) від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Крім того, судовою колегією досліджено також і питання застосування у розрахунку позовних вимог відсотку строку оренди у розмірі 100 %.

Відповідно до п. 2.6 Положення, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008 р., орендна плата за земельну ділянку розраховується в залежності від терміну оренди із застосуванням наступних відсотків від розрахункового розміру орендної плати:

Строк оренди, рокиВідсоток від орендної плати
1-10 років100%
11-15 років90%
16-20 років80%
21-25 років70%
26-50 років60%
Враховуючи, що заявлений до стягнення період складає 13 місяців, тому позивачем обґрунтовано застосовано у розрахунку 100 % відсотку орендної плати.

Отже, здійснивши власний розрахунок виходячи зі ставки орендної плати у розмірі 5,6 % від нормативної грошової оцінки, судова колегія дійшла висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 111 904,82 грн., а у стягненні цих коштів в сумі 47 959,17 грн. слід відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Таким чином, ТОВ «Зеленбуд-Сервіс», як фактичний користувач земельною ділянкою, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 111 904,82 грн. зі здісненням перерозподілу судових витрат за позовом, тому апеляційна скарга в цій частині, відповідно, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за позовом та апеляційною скаргою покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2019 р. у справі № 922/2431/19 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2019 р. у справі № 922/2431/19 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленбуд-Сервіс» (61166, пр. Науки, 19Б, кв.25, м. Харків, ) на користь Харківської міської ради (61003, м-н Конституції, 7, м. Харків, ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 111 904,82 грн. та судовий збір за позовом в сумі 1 678,57 грн.

В решті позову, а також в іншій частині апеляційної скарги - відмовити

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зеленбуд-Сервіс» (61166, пр. Науки, 19Б, кв.25, м. Харків, ) на користь Харківської міської ради (61003, м-н Конституції, 7, м. Харків, ) судовий збір за апеляційною скаргою в сумі 2 517,86 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 25.02.2020 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко