СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Справа № 917/1764/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.

за участю представників:

позивач Коваленко С.В.;

відповідач - Маханькова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз (вх.№110П/1) та відповідача Комунального підприємства Теплоенерго (вх.№113П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року (суддя Паламарчук В.В., повний текст складено 19.11.2019 р.) по справі №917/1764/19

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз, м. Київ

до Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук Полтавської обл.

про стягнення заборгованості 45625,36 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" про стягнення 45625,36 грн. заборгованості з яких: 38345,31 грн. - пені, 3324,37 грн. - 3% річних, 3955,68 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №8317/1718-КП-24 від 01.09.2017 р., в частині строків оплати поставленого природного газу.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року (суддя Паламарчук В.В., повний текст складено 19.11.2019 р.) по справі №917/1764/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 32204,50 грн., з яких: 24924,45 грн. - пеня за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №8317/1718-КП-24 від 01.09.2017 р., 3955,68 грн. - інфляційні втрати, 3324,37 грн. - 3% річних; а також 1921,00 грн. - судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення неустойки у сумі 13420,86 грн скасувати, прийняти в цій часині нове рішення, яким задовольнити позов щодо стягнення неустойки у сумі 13420,86 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права, а також на необґрунтованість рішення суду, просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким зменшити в частині стягнення пені на 80% від суми пені, заявленої позивачем до стягнення.

Східним апеляційним господарським судом 14.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №917/1764/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз та Комунального підприємства Теплоенерго. Встановлено сторонам строк для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи, а також для подання заяв, клопотань тощо. Призначено справу до розгляду на 24 лютого 2020 р. об 11:30 та о 12:00 годині відповідно.

На підставі клопотання представника Комунального підприємства Теплоенерго судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Враховуючи те, що апеляційні скарги позивача і відповідача подані на одне і те саме рішення господарського суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року по справі №917/1764/19, колегія суддів дійшла висновку про об`єднання апеляційних скарг в одне апеляційне провадження.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні сторони підтримали заявлені в апеляційних скаргах вимоги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційних скаргах доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Полтавської області відповідає в повній мірі вимогам законодавства з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) та Комунальним підприємством Теплоенерго (відповідач) 01.09.2017 укладено договір №8317/1718-КП-24 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Матеріали справи свідчать, що за договором у сторін виникли взаємні зобов`язання з постачання та оплати природного газу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 1.1 Договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язувався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язувався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з пунктом 12.1 договору, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №2 до Договору від 08.06.2018 р. (т. 1, а.с. - 32) сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.07.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у відповідності до копій актів приймання-передачі, наявних в матеріалах справи, на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2292379,49 грн.

Проте, відповідач оплату за переданий газ здійснював з порушенням строків, встановлених договором № 8317/1718-КП-24 від 01.09.2017 р.

Пунктом 8.2 укладеного Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 624 Цивільного кодексу України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 8.2 договору №8317/1718-КП-24 від 01.09.2017 р. визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 45625,36 грн., з яких: 38345,31 грн. пеня за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №8317/1718-КП-24 від 01.09.2017 р., 3955,68 грн. інфляційні втрати, 3324,37 грн. 3% річних обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 80%.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що стан КП «Теплоенерго» є критичним, показники збитків за 2017 рік становлять 784 000 грн, за 2018 рік 6 719 грн, на підтвердження чого надало копії балансу та звітів про фінансові результати за вказані періоди.

Розглянувши відповідне клопотання, та частково погодившись з позицією відповідача місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру нарахованої пені на 35%.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення з відповідача пені на 35%, а доводи скаржника з цього приводу не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду звертає увагу, що згідно Статуту КП «Теплоенерго» підприємство створене з метою задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності по постачанню гарячої води та теплопостачанню, а також обслуговуванню всіх інженерних мереж, споруд, вузлів, тепломереж.

Своєчасність проведення розрахунків КП «Теплоенерго» з позивачем безпосередньо залежить від своєчасних розрахунків населення та інших споживачів за надані послуги.

Судом апеляційної інстанції приймається до уваги наявність у відповідача скрутного матеріального становища, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується, що нараховані позивачем штрафні санкції у розмірі 38345,31 грн надмірно великі для відповідача.

Слід зазначити, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором, сплативши в повному обсязі вартість отриманого газу, що свідчить про добросовісне відношення відповідача до виконання своїх договірних зобов`язань. Термін прострочки виконання зобов`язань по оплаті вартості отриманого природного газу не є значним. Крім того, позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що нараховані штрафні санкції є для відповідача надмірно великими, а відсутність вини відповідача у виникненні боргу, незначність прострочення виконання та його важкий фінансовий стан є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, що спростовує твердження позивача, викладені в апеляційній скарзі.

Таким чином, враховуючи скрутне фінансове становище як позивача, так і відповідача, а також враховуючи виконання відповідачем основного зобов`язання за договором та стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів вважає, що зменшення суми пені на 35% є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань та є проявом балансу між інтересами кредитора і боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг в зв`язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційних скарг не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційні скарги позивача та відповідача не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду має бути залишене без змін.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 269, п. 1, ч. 1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства Теплоенерго залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року по справі №917/1764/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.02.2020 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.