ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.02.2020р. Справа № 914/458/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНК ПРОМ»

про забезпечення позову

у справі № 914/458/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНК ПРОМ», м. Луцьк

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «САТУРН-11», м. Львів

до відповідача 2: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ

про визнання договору від 31.01.2019 року № 03-137Т, укладеного між ЛМКП «Львівводоканал» та ТзОВ «Львівенергозбут», продовженим з 17.08.2019 року до закінчення терміну дії передбаченого умовами договору.

Представники сторін не запрошувалися.

встановив:

На розгляд Господарського суду Львівської області ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» подано позовну заяву до ТзОВ «САТУРН-11» та до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про заборону вчиняти дії.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - 1 та відповідачу - 2 вчиняти дії направлені на розірвання Договору оренди №12/18 від 22.03.2018 року в односторонньому порядку та дії щодо повернення (вилучення) майна з користування ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» до вирішення спору по суті та надрання рішенням у даній справі законної сили.

Заява обґрунтовується тим, що 22 березня 2018 року між ТОВ «САТУРН-11» та ТОВ «Л1НК ПРОМ» укладемо Договір оренди №12/18 від 22.03.2018 року. Відповідно до умов зазначеного Договору оренди ТОВ «ЛІНК ПРОМ» прийнято в строкове платне користування об`єкт нерухомості - стаціонарну автозаправну станцію № 17, що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Старі Кошари, вул. Лісова, буд. 2, загальною площею 112,3 кв.м.

Згідно умов Договору оренди № 12/18 від 22.03.2018 року із врахуванням Додаткової угоди від 09.07.2018 року термін дії договору та термін користування позивачем зазначеним об`єктом оренди встановлено до 01 грудня 2022 року.

Відповідно до пункту 8.2 Договору оренди з урахуванням Додаткової угоди від 09.07.2018 року, розірвання даного Договору в односторонньому порядку не допускається.

Зазначений об`єкт нерухомості отримано відповідачем-1 на підставі Договору фінансового лізингу, укладеним Відповідачем-1 з Акціонерним Товариством Комерційний банк «ПРИВАТВАНК» у 2016 році.

13 грудня 2019 року ТЗОВ «ЛІНК ПРОМ» отримало від ТЗОВ «САТУРН-11» повідомлення №13/1 від 13.12.2019 року про те, що останній в односторонньому порядку припиняє Договір № 12/18 від 22.03.2018 року, в зв`язку з неможливістю його належного виконання через неправомірні дії АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який в односторонньому порядку в порушення ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» має намір розірвати договір лізингу, укладений між відповідачем-1 та відповідачем 2. Також позивач зазначає, що між відповідачем 1 та відповідачем 2 існують судові спори щодо неналежного виконання умов договору фінансового лізингу. Крім того, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 12.02.2020 року щодо ТзОВ «САТУРН-11» приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. відкрито виконавче провадження № 61254082, стягувачем за яким виступає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо вилучення на користь останнього об`єктів фінансового лізингу. Що є предметом Договору фінансового лізингу №4С16069ЛИ від 20.08.2016 року.

Позивач наголошує, що внаслідок зазначених дій відповідачів, ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» буде завдано збитки у розмірі 1 058 637,38 грн., що складаються із прямих втрат ТОВ «ЛІНК ПРОМ» у розмірі 106 637,38 грн. та упущеної вигоди в розмірі 952 000,00 грн.

У зв`язку з чим просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії направлені на розірвання Договору оренди №12/18 від 22.03.2018 року в односторонньому порядку та дії щодо повернення (вилучення) майна з користування ТзОВ «ЛІНК ПРОМ» до вирішення спору по стуі та набрання рішенням у даній справі законної сили.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За змістом ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому приписами статті 74 ГПК України обов`язок доказування розподілений між сторонами таким чином, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки у даному випадку ТОВ "ЛІНК ПРОМ" звернулось до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність

Беручи до уваги наведене, до обгрунтувань заяви про забезпечення позову суд ставиться критично, з огляду на таке.

Відповідно до п. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Предметом спору у даній справі є заборона ТзОВ «САТУРН-11» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вчиняти дії направлені на розірвання Договору оренди №12/18 від 22.03.2018 року в односторонньому порядку та вилучення об`єкта оренди з користування ТзОВ ЛІНК ПРОМ».

Позивач вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти такі дії, він понесе матеріальні збитки в значному розмірі.

Проте, фактично заявлене забезпечення, ще до того, як спір вирішується по суті, направлене на задоволення позовних вимог, оскільки задоволенням судом такого забезпечення буде фактично вирішено спір, оскільки вимоги, викладені у заяві про забезпечення позову є тотожними із предметом спору у даній справі.

При цьому судом враховано вимоги частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

З огляду на наведене, підстав вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову суд не вбачає, тому у задоволенні заяви ТОВ "ЛІНК ПРОМ" про забезпечення позову судом відмовлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 136, 137, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНК ПРОМ" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 26.02.2020 р.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку та строки відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Горецька З. В.