ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 справа № 914/2647/19

За позовом: Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Товтина Івана Васильовича, м. Львів

про стягнення 20 829, 36 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Гулкевич Н.І. - представник;

від відповідача: не з`явився.

Акціонерне товариство Комерційний Банк ПриватБанк звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Товтина Івана Васильовича про стягнення 20 829, 36 грн за договором від 24.03.2011.

Ухвалою суду від 21.12.2019 було відкрито провадження у справі № 914/2647/19 за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи призначено на 20.01.2019.

Представник позивача у судове засідання 20.01.2020 з`явився. Представник відповідача у судове засідання 20.01.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, докази отримання ним ухвали суду в матеріалах справи були відсутні, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 03.02.2020.

В судове засідання 03.02.2020 представник позивача з`явився. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, вимог суду зазначених в ухвалі від 20.01.2019 не виконав, тому розгляд справи було відкладено на 17.02.2020, у зв`язку з чим ухвалу суду від 03.02.2020 було надіслано на адресу відповідача в порядку ст.ст. 120, 121 ГПК України.

В судове засідання 17.02.2020 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся поштовий конверт скерований відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з відміткою відділення поштового зв`язку «За закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17).

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 17.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Акціонерне товариство Комерційний Банк ПриватБанк (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Товтина Івана Васильовича (надалі відповідач) про стягнення 20 829, 36 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 24.03.2011 відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі - заява). Згідно заяви, відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (надалі - умови), тарифів Банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 24.03.2011№ Б/Н (далі - договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови цього договору.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта.

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 6 000,00 грн.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань щодо своєчасного обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку, відповідач станом на 07.11.2019 року має заборгованість в розмірі 20 829, 36 грн, яка складається з наступного: 11, 69 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; 20 817, 67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не надав, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати коштів не подав.

Обставини справи встановлені судом.

Судом встановлено, що 24.03.2011 відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. В заяві про приєднання до умов та правил банківських послуг, яку заповнено відповідачем та скріплено його печаткою, зазначено, що підписавши дану заяву, він висловлює свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Відносини між банком та клієнтом можуть виникатися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження з банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, вказаний банком).

З посиланням на наданий разом із позовною заявою витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (зокрема - Розділ 3.18 "Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів") позивач вказує на те, що шляхом підписання вищезазначеної заяви, відповідач приєднався до наступних умов:

Відповідно до п. 3.18.1.1. умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3 умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8. умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - далі «Угода»).

Відповідно до п. 3.18.1.6. умов, ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводитеся банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Розділом 3.18.4. умов, затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунку відсотків:

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1. умов).

При необнулені дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню (п.3.18.4.1.2. умов).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.3. умов).

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківською дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається.

Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.18.4.9. умов).

Згідно з п.3.18.2.2.7. умов, клієнт зобов`язується сплатити банку винагороду відповідно до п.п 3.18.4.4., 3.18.4.5., 3.18.4.6.3., 3.18.4.11.

Пунктом 3.18.4.4. умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує банку 1-го числа кожного місяця.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

З урахуванням вищезазначених «Умов та правил надання банківських послуг», копії виписок по рахунках відповідача, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, позивач зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" та при цьому позивачем було надано кредитний ліміт, в розмірі 6 000,00 грн. А відповідач, у свою чергу, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо його своєчасного погашення, відповідно до вищезазначених умов, у зв`язку із чим, станом на 07.11.2019 має заборгованість у розмірі 20 829, 36 грн, яка складається з: 20 817, 67 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 11, 69 грн заборгованість по комісії за користуванням кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Норми права та мотиви з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг, 24.03.2011, клієнт ФОП Товтин І.В. (відповідач), приєднався і зобов`язався виконувати умови викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах ПриватБанку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження з банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, вказаний банком).

За умовами ч. 2 ст. 345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правовою природою укладений між позивачем і відповідачем договір шляхом приєднання до запропонованих банком умов та тарифів є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору, який не суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки сторонами були здійснені всі необхідні дії, спрямовані на виникнення, припинення або зміну цивільних прав і обовязків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомлений.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності із ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно 3.18.5.1. умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.18.2.2., 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбаченої п.3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3. здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконане клієнтом (п.3.18.5.4.).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак відповідач в судове засідання не з`явився, доводів позовної заяви не спростував, доказів повного погашення заборгованості не представив.

Дослідивши матеріали справи та представлені докази суд встановив, що позивачем, долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості станом на 07.11.2019, доведено підставність своїх позовних вимог та наявність у відповідача непогашеної заборгованості згідно кредитного договору в розмірі 20 817, 67 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 11, 69 грн заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

З огляду на те, що відповідачем не виконано передбаченого договором та законом обов`язку щодо виконання умов кредитного договору, чим було порушено право позивача на одержання коштів, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 20 817, 67 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та 11, 69 грн заборгованості з комісії за користуванням кредитом, є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПУ України, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Товтина Івана Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) суму в розмірі 22 750, 36 грн, з яких:

- 20 817, 67 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором;

- 11, 69 грн заборгованості з комісії за користування кредитом;

- 1 921, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 24.02.2020.

Суддя Манюк П.Т.