ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" лютого 2020 р. Справа № 911/3085/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідея-Фабрика», 01103, місто Київ, Печерський район, вулиця Михайла Драгомірова , будинок 3, квартира 145

до 1. Нижчедубечанської сільської ради, 07361, Київська область, Вишгородський район, село Нижча Дубечня, вулиця Леніна, будинок 50

2. Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Деснянський», 07361, Київська область, Вишгородський район, село Нижча Дубечня, вулиця Коробейнікова, будинок 7 А

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Бабак Є.В. (посв. №0547 від 19.07.2016, ордер АЕ №1012876 від 15.01.2020);

Плохих С.В. (дов. б/н від 07.02.2020);

від відповідача 1: Ткач В.Г. (рішення №1-1-УII від 02.11.2015, паспорт серія СН №055282 від 16.11.1995);

Водолазький В.В. (дов. б/н від 04.11.2019);

від відповідача 2: Клименко А.Г. ( витяг № від 17.12.2019, паспорт серія НОМЕР_1 від 12.12.1996).

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ідея-Фабрика» (далі ТОВ «Ідея-Фабрика») звернулось у господарський суд з позовом до Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області (далі Нижчедубечанська сільська рада) і Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Деснянський» (далі СВК «Деснянський»), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» №173-15-VІІ від 16.12.2016 в частині затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації та передання у власність СВК «Деснянський» земельної ділянки кадастровий номер :31:016:6003 (Київська область, Вишгородський район, с.Нижча Дубечня, вул.Коробейнікова, 7-А);

- визнати недійсним державний акт про право власності СВК «Деснянський» на земельну ділянку кадастровий номер :31:016:6003 (Київська область, Вишгородський район, с.Нижча Дубечня, вул.Коробейнікова, 7-А), номер запису в Державному реєстрі прав №23493217.

В обґрунтування позову ТОВ «Ідея-Фабрика» посилається на те, що передання у власність земельної ділянки кадастровий номер :31:016:6003 (Київська область, АДРЕСА_1 район, АДРЕСА_2 .Нижча Дубечня, вул.Коробейнікова, 7-А) СВК «Деснянський» порушує права позивача як суміжного землекористувача на погодження меж земельної ділянки та є перешкодою у користуванні орендованою позивачем земельною ділянкою, оскільки проїзд до неї знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :31:016:6003, яка є приватною власністю СВК «Деснянський».

Сільська рада проти позову заперечує, вважає, що оскаржуване рішення є правомірним і не порушує права позивача, що ним обраний неналежний спосіб захисту (на користування чужою земельною ділянкою для проїзду має встановлюватись сервітут), що позовна заява подана після спливу строку позовної давності.

СВК «Деснянський» не скористався своїм процесуальним правом та не надав відзив на позов.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін суд

В С Т А Н О В И В :

Нижчедубечанською сільською радою Вишгородського району Київської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мироконт ЛТД» (змінило найменування на ТОВ «Ідея-Фабрика») 01.07.2012 був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :31:016:0151 загальною площею 1,4000га цільове призначення землі промисловості, під розміщення підприємства по виготовленню металопластикових виробів, яка розташована по вул.Коробейнікова, 7-В на території с.Нижча Дубечня Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, на якій знаходяться належні орендарю на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна (майстерня, вольєр, огорожа, каналізаційна споруда).

Рішенням Нижчедубечанської сільської ради №101-9-VІІ від 23.05.2016 за заявою ТОВ «Мирокон ЛТД» від 25.04.2016 затверджено технічну документацію щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :31:016:0151 та вирішено передати ТОВ «Мирокон» в оренду на 49 років земельну ділянку площею 0,5000га для розміщення виробничого підприємства в с.Нижча Дубечня, вул.Коробейнікова, 7-В.

На підставі цього рішення Нижчедубечанською сільською радою (орендодавець) та ТОВ «Мирокон ЛТД» (орендар) 08.06.2016 укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :31:018:6001 загальною площею 0,5000га цільового призначення - землі промисловості, під розміщення виробничого підприємства, яка розташована на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, с.Нижча Дубечня по вул.Коробейнікова, 7-В, на якій знаходяться належні орендарю на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна (майстерня, вольєр, огорожа, каналізаційна споруда) (далі Договір оренди від 08.06.2016).

Додатковою угодою №1 від 26.01.2018 в цей договір внесені зміни про зміну найменування орендаря з ТОВ «Мирокон ЛТД» на ТОВ «Ідея-Фабрика» та платіжних реквізитів орендаря.

Договір оренди від 08.06.2016 укладений на 49 років з 08.06.2016 по 08.06.2065, відомості про що внесені до Державного земельного кадастру.

ТОВ «Ідея-Фабрика» (орендодавець) та ТОВ «Органік Оригінал» (орендар) 01.03.2019 укладений договір оренди нежитлового приміщення №01-19Ф, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлову будівлю площею 830м2 за адресою: Київська обл., с.Нижча Дубечня, вул.Коробейнікова, 7-В, яка належить орендодавцю на праві приватної власності. Договір діє з 01.03.2019 по 31.03.2010. Орендар зобов`язаний використовувати будівлю виключно для виробничих та складських цілей.

Рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки» №173-15-VІІ від 16.12.2016 затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок СВК «Деснянський», зокрема земельної ділянки кадастровий номер :31:016:6003 для обслуговування дому механізаторів в с.Нижча Дубечня, вул.Коробейнікова, 7-А, загальною площею 0,2800га, та вирішено передати її у приватну власність СВК «Деснянський».

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 13.01.2020 земельна ділянка кадастровий номер :31:016:6003 належить СВК «Деснянський» на праві приватної власності на підставі рішення Нижчедубечанської сільської ради №173-15-VІІ від 16.12.2016 та посвідчується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 104601275 від 22.11.2017.

ТОВ «Ідея-Фабрика» і СВК «Деснянський» відповідно до кадастрового плану наданої позивачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер :31:018:6001 є суміжними землекористувачами.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 5 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивачами відповідно до частини другої статті 45 Господарського процесуального кодексу України є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, та від характеру його порушення.

При визначенні способу захисту слід ураховувати положення частини першої статті 14, пункту 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач, а тому суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який ця особа не просить застосувати.

За загальним правилом (частина перша статті 5 Господарського процесуального кодексу України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (частина друга статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Наведене з урахуванням положень частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Отже, обираючи спосіб захисту, позивач насамперед повинен перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту.

Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, позивач повинен обрати саме цей спосіб.

Якщо у зазначеному випадку позивач обрав інший спосіб захисту, суд має відмовити у задоволенні позову, крім випадку, коли з урахуванням положень частини другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту спроможний більш ефективно захистити порушені права, свободи чи інтереси особи, але за умови, що такий спосіб захисту є адекватним обставинам справи.

Якщо ефективного способу захисту законом або договором не передбачено і позивач обирає інший ефективний спосіб захисту його прав, свобод чи інтересів, у позовній заяві має бути наведено відповідне обґрунтування необхідності застосування такого способу захисту, інакше суд має залишити позовну заяву без руху на підставі частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо позивач обрав спосіб захисту, передбачений законом або договором, проте він є неефективним, суд не має права відмовляти у позові з такої підстави.

Якщо обраний спосіб захисту є ефективним лише у поєднанні з іншим способом захисту, суд не має права відмовляти у задоволенні позову лише з такої підстави.

Суд не має визначати ефективний спосіб захисту права замість позивача, тобто виходити за межі позовних вимог у випадку, якщо обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним.

ТОВ «Ідея-Фабрика» посилається на те, що передача земельної ділянки кадастровий номер :31:016:6003 у власність СВК «Деснянський» порушує право позивача на користування ним орендованою земельною ділянкою кадастровий номер :31:018:6001, а саме на безперешкодний доступ до неї, оскільки найбільш зручний в`їзд на неї знаходиться саме з боку земельної ділянки СВК «Деснянський»; порущує право позивача на погодження меж земельної ділянки із суміжним власником.

Докази накладення меж земельної ділянки кадастровий номер :31:016:6003, переданої у власність СВК «Деснянський», на межі орендованої позивачем земельної ділянки кадастровий номер :31:018:6001 відсутні.

Докази наявності у ТОВ «Ідея-Фабрика» будь-яких прав на земельну ділянку кадастровий номер :31:016:6003 або її частину відсутні.

Що стосується права проїзду позивача до орендованої ним земельної ділянки через чужу земельну ділянку, то законом (статті 401-404 Цивільного кодексу України, статті 98, 99 Земельного кодексу України) передбачена можливість встановлення земельного сервітуту.

За таких обставин докази порушення відповідачами прав позивача відсутні, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суд не досліджував докази щодо поділу частини земельної ділянки, від якої позивач відмовився до укладення 08.06.2016 договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :31:018:6001, оскільки вони не стосуються предмету даного спору.

Суд також не приймав в якості доказів надані позивачем до матеріалів справи фотографії, оскільки вони не містять інформації щодо предмета спору, а тому не є належними доказами.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене 27.02.2020.