ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

25.02.2020 м.Дніпро Справа № 904/5496/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі

головуючого судді: Іванова О.Г. доповідач

перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2020, постановлену суддею Загинайко Т.В., повний текст якої складений 31.01.2020, за результатами розгляду клопотання Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про поновлення строку на подання відзиву на позов у справі №904/5496/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "КОРУНД", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м.Дніпро

про стягнення 5 196 891 грн. 27 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2020 у справі №904/5496/19 відмовлено Приватному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний завод" у поновленні процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала мотивована відсутністю поважних причин для відновлення строку, встановленого на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням того, що відповідачу такий строк вже продовжувався ухвалою від 26.11.2019.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права, безпідставну відмову у відновленні строку для подання відзиву на позов, незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати, ухвалити нове рішення, яким поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Одночасно скаржником у змісті апеляційної скарги заявлено клопотання про звільнення відповідача від сплати судового збору або, в разі неможливості звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру до 200 гривень.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, суд вважає необхідним залишити її без руху, з огляду на наступне.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені форма і зміст апеляційної скарги, зокрема, пунктом 2 частини 3 цієї статті передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно із підпунктом 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень. При цьому, визначальним для сплати судового збору є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом саме на 01 січня календарного року.

Відповідне положення стосується подання апеляційних скарг на будь-які ухвали господарського суду незалежно від того, чи передбачено справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2020 у даній справі скаржник мав сплатити 2102,00 грн. за наступними реквізитами Центрального апеляційного господарського суду:

Отримувач коштів: УК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шев.р/22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37989274

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA2004004

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Центральний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідачем (скаржником) вказаний судовий збір сплачений не був, відповідних доказів апеляційна скарга не містить, як і відсутнє посилання на наявність таких доказів у додатку до апеляційної скарги, натомість, у змісті скарги заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору або, в разі неможливості звільнення від його сплати, зменшення розміру судового збору до 200 гривень, яке обґрунтовано посиланням на ст.8 Закону України "Про судовий збір"; п.3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір"; посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (в частині того, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя); скрутним фінансовим становищем відповідача, як юридичної особи через велику кількість судових проваджень про стягнення заборгованості та зниженням виробничої потужності, внаслідок чого розмір судового збору перевищує 5% розміру його річного доходу; позитивними рішеннями суду щодо надання відстрочки у сплаті судового збору (а саме, викладених в ухвалі Верховного Суду від 02.07.2018 по справі №902/953/17, в постанові Вищого господарського суду України від 07.03.2017 по справі № 910/21175/16, в ухвалі Південно-Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 по справі № 916/2546/18).

Вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави констатувати, що сплату судового збору може бути відстрочено, розстрочено з огляду на суб`єктний склад заявника (п.п.1, 2 ч.1 ст.8 Закону) та предмет позову (п.3 ч.1 ст.8 Закону). До суб`єктів, яким Законом надається право на відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, відносяться лише фізичні особи, предметом позову має бути захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав та відшкодування шкоди здоров`ю.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, апелянт не є фізичною особою, а предмет позову не становить захист вище перелічених категорій прав (спірні відносини у даній справи виникли із договору поставки, укладеного між двома юридичними особами (господарюючими суб"єктами)), отже, зазначена норма Закону до скаржника не може бути застосована; крім того, підстави, наведені у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є вичерпними при вирішенні питання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору або звільнення від його сплати.

При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням підприємства, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

Під час розгляду клопотання скаржника суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Враховуючи посилання скаржника на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі"), слід зауважити, що саме цим рішенням визначено, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

Щодо позитивних рішень стосовно надання відстрочення, звільнення від сплати судового збору, то слід зауважити, що Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду більш пізніми рішеннями (за 2019 рік) у питаннях відстрочення, звільнення від сплати судового збору дотримується позиції, що ст.8 Закону України "Про судовий збір" передбачає виключний перелік умов, за яких можливе вчинення такої дії; постанова Вищого господарського суду України від 07.03.2017 по справі № 910/21175/16 стосувалась редакції ст.8 Закону України "Про судовий збір", до внесення в цю статтю змін, якою був чітко визначений перелік суб"єктів, яким надається відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від такої сплати, а Південно-Західний апеляційний суд в ухвалі від 31.07.2019 не порушив імперативних приписів ст.8 Закону України "Про судовий збір", оскільки у справі № 916/2546/18 апеляційну скаргу подано позивачем Фізичною особою підприємцем, який вже не має цього статусу (тобто фізичною особою), перебуває на обліку у центрі зайнятості в статусі безробітного, якому нараховано 610 гривень, які він ще не отримав, тому апелянт повністю відповідає критерію для звільнення від сплати судового збору, визначеного п.1 ч.1 ст.8 Закону.

Крім того, за приписами частини 1, 2 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з матеріалами справи, оскаржувану ухвалу постановлено без проведення судового засідання та без виклику сторін 31.01.2020, дати підписання вказана ухвала також не містить, отже, строк на апеляційне оскарження ухвали суду, визначений законодавством, спливає 10.02.2020 (включно). Скаржником апеляційна скарга подана з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку 14.02.2020 (згідно дати на поштовій накладній на конверті). При цьому питання про відновлення строку скаржником не піднімається ні у змісті апеляційної скарги, ні окремим додатком до апеляційної скарги.

Посилання скаржника на подання скарги у межах строку на апеляційне оскарження, у зв"язку з неотриманням її повного тексту засобами поштового зв"язку, ознайомленням з її текстом в Єдиному державному реєстрі судових рішень, де вона була опублікована 03.02.2020, є хибними та такими, що не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки строк обчислюється від дати складання повного тексту рішення/ухвали (тобто, від 31.01.2020), а неотримання повного тексту ухвали скаржником засобами поштового зв"язку або ознайомлення з текстом ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.02.2020, є лише поважною підставою для відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду. Втім, оскільки заявник не порушує в апеляційній скарзі питання про таке відновлення строку, суд апеляційної інстанції позбавлений права самостійно здійснювати відповідні дії.

Частиною 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги та сплатити судовий збір у сумі 2102,00 грн. та подати мотивоване клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, з підтверджуючими ці обставини доказами.

У разі, якщо Відповідач не усуне недоліки апеляційної скарги в строк установлений судом або якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.174, 234-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про звільнення від сплати судового збору або його зменшення до 200 гривень за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2020 у справі №904/5496/19 (суддя Загинайко Т.В.) залишити без руху.

3. Апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір у сумі 2102,00 грн та та подати мотивоване клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, з підтверджуючими ці обставини доказами.

4. У разі не усунення недоліків у зазначений судом строк настають наслідки, передбачені ч.4 ст. 174, ч.4, 8 ст. 260, ст.261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на сторінці Центрального апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/sud4876/ або переглянути процесуальні документи по справі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/

Головуючий суддя О.Г. Іванов