ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Справа №914/1027/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Якімець Г.Г.

Матущак О.І.

секретар судового засідання М.Харів

за участю представників сторін:

від позивача: Лука Т.М.

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився;

від третьої особи з боку відповідача 1: Бабух А.Б.-адвокат;

від третьої особи з боку відповідача 2: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Львів (вх. ЗАГС 01-05/3808/19 від 24.10.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2019 в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову (підписана 27.08.2019 року, суддя Морозюк А.Я.)

у справі №914/1027/19

за позовом ОСОБА_1 , м. Львів

до відповідача-1:Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-2:Державного реєстратора Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Небесного А.І., м. Львів

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" (надалі - ТзОВ "Латориця"), м. Львів

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , с. Підбірці, Львівська обл.

про визнання протиправною та скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листі від 18.10.2018р. №2902-1009; визнання протиправною та скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листі від 19.10.2018р. №2902-1018; зобов`язання державного реєстратора скасувати запис/реєстраційну дію від 15.04.2005р. щодо включення відомостей про юридичну особу, оформлених та внесених на підставі протоколу від 15.03.2004р. №6 зборів учасників товариства

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та Державного реєстратора Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Небесного А.І., за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" (надалі - ТзОВ "Латориця") та ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листі від 18.10.2018р. №2902-1009; визнання протиправною та скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листі від 19.10.2018р. №2902-1018; зобов`язання державного реєстратора скасувати запис/реєстраційну дію від 15.04.2005р. щодо включення відомостей про юридичну особу, оформлених та внесених на підставі протоколу від 15.03.2004р. №6 зборів учасників товариства

Разом з тим, 16.07.19 року позивач подав до суду письмову заяву про забезпечення позову у якій просить заборонити ОСОБА_2 представляти ТзОВ "Латориця", як підписант чи керівник у правовідносинах з третіми особами та вчиняти будь-які дії, як керівник та підписант від імені ТзОВ "Латориця" без довіреності, у тому числі підписувати договори, до набрання рішення у даній справі законної сили; зупинити дію запису в ЄДРЮО, ФОП та ГФ №0004431 від 15.04.2005 р. щодо включення відомостей про юридичну особу - ТзОВ "Латориця" до набрання рішення у даній справі законної сили; накласти арешт на майно, належне на праві власності ТзОВ "Латориця", а саме на приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішення у даній справі законної сили.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.08.2019 у справі № 914/1027/19 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заходи забезпечення позову, про які просить позивач, зокрема в частині заборони ОСОБА_2 представляти ТзОВ "Латориця", як підписант чи керівник у правовідносинах з третіми особами та вчиняти будь-які дії, як керівник та підписант від імені ТзОВ "Латориця" без довіреності, та в частині накладення арешту на майно, належне на праві власності ТзОВ "Латориця", не є співмірними із предметом його позову, оскільки позивач просить застосувати заходи, що не стосуються дій відповідача, в тому числі скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листах від 18.10.2018 р. №2902-1009 від 19.10.2018 р. №2902-1018, а стосується дій третьої особи-2 - ОСОБА_2 та майна третьої особи-1 - ТзОВ «Латориця», які самі по собі не являються предметом спору у даній справі.

Щодо вимоги заявника про забезпечення позову шляхом зобов`язання зупинити дію запису в ЄДРЮО, ФОП та ГФ №0004431 від 15.04.2005 р. щодо включення відомостей про юридичну особу - ТзОВ "Латориця", суд першої інстанції зазначив, що така вимога є фактично тотожною із позовною вимогою про зобов`язання державного реєстратора скасувати запис/реєстраційну дію від 15.04.2005 р. щодо включення відомостей про юридичну особу, оформлених та внесених на підставі протоколу від 15.03.2004 року №6 зборів учасників товариства, що суперечить приписам ч. 11 ст. 137 ГПК України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

в апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, та прийняти рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, мотивуючи це тим, що:

1) У власності ТзОВ ,,Латориця'' знаходиться нерухоме майно, а саме приміщення, що знаходиься за адресою АДРЕСА_1 ; Відповідно існує небезпека його вибуття з власності ТзОВ ,,Латориця'' за рішенням ОСОБА_2

2) Рішення господарського суду Львівської області від 02.08.2011 у справі №13/188 про визнання недійсним рішення зборів учасників ТзОВ ,,Латориця'' від 15.03.2004 р, оформленого протоколом №6, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2011 року свідомо не виконується ТзОВ ,,Латориця'' та ОСОБА_2

3) Зі сторони ОСОБА_2 вчиняються дії з метою представництва інтересів Товариства, які останній не має права вчиняти, оскільки згоди на такі дії останній не отримував від ОСОБА_1 яка є учасником ТзОВ ,,Латориця'' з часткою в розмірі 50 % та товариства, які на думку апелянта, можна розцінювати, як свідоме заволодіння майном Товариства, а саме приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з тих мотивів, що :

1) позивачем не заявлено жодних вимог майнового характеру до відповідача, що було б підставою для тверджень про необхідність забезпечення позову саме через ризик зникнення чи зменшення майна, яке є у відповідача (ні ТзОВ ,,Латориця'' та ОСОБА_2 відповідачем у даній справі не виступають);

2) вирішення питань, повязаних з виконанням рішення господарського суду Львівської області від 02.08.2011 у справі №13/188 про визнання недійсним рішення зборів учасників ТзОВ ,,Латориця'' від 15.03.2004 р, оформленого протоколом №6, здійснюється судом яким прийнято відповідне рішення, у межах справи №13/188; вжиття заходів забезпечення позову з метою виконання рішення від 02.08.2011 в межах даної справи суперечить вимогам господарського процесуального законодавства.

Додаткові пояснення до апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх. №01-04/780/20 від 07.02.20) апеляційний суд залишає без розгляду, оскільки такі подані після здійснення підготовчих дій апеляційним судом без клопотання про поновлення строку для подання таких пояснень та без зазначення причин неможливості їх своєчасного подання.

У судове засідання не з`явились представники відповідачів та третьої особи 2, хоча сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, те, що явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою у даній справі, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників відповідачів та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України визначено види заходів забезпечення позову. Так, пункти 1-9 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачають конкретні видив заходів забезпечення позову, а пунктом 10 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в пунктах 1-9 цієї частини

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, оцінити співмірність заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість самого позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Відтак, до предмету доказування за заявою про забезпечення позову повинні входити обставини, які підтверджують те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Предметом позову ОСОБА_1 є - визнання протиправною та скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листі від 18.10.2018р. №2902-1009; визнання протиправною та скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листі від 19.10.2018р. №2902-1018; зобов`язання державного реєстратора скасувати запис/реєстраційну дію від 15.04.2005р. щодо включення відомостей про юридичну особу, оформлених та внесених на підставі протоколу від 15.03.2004р. №6 зборів учасників товариства.

У поданій заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити ОСОБА_2 представляти ТзОВ "Латориця", як підписант чи керівник у правовідносинах з третіми особами та вчиняти будь-які дії, як керівник та підписант від імені ТзОВ "Латориця" без довіреності, у тому числі підписувати договори, до набрання рішення у даній справі законної сили; зупинити дію запису в ЄДРЮО, ФОП та ГФ №0004431 від 15.04.2005 р. щодо включення відомостей про юридичну особу - ТзОВ "Латориця" до набрання рішення у даній справі законної сили; накласти арешт на майно, належне на праві власності ТзОВ "Латориця", а саме на приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішення у даній справі законної сили.

Заява обґрунтована тим, що станом на сьогодні ні зі сторони Товариства, ні зі сторони ОСОБА_2 рішення Господарського суду Львівської області від 02.08.2011р. у справі №13/188 свідомо не виконується, а вчиняються дії ОСОБА_2 з метою представництва інтересів Товариства, які останній не має права вчиняти, та згоди на такі дії останній не отримував від позивача та Товариства, які можна розцінити, як свідоме заволодіння майном Товариства, а саме приміщенням, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову» роз`яснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову» адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач, зокрема в частині заборони ОСОБА_2 представляти ТзОВ "Латориця", як підписант чи керівник у правовідносинах з третіми особами та вчиняти будь-які дії, як керівник та підписант від імені ТзОВ "Латориця" без довіреності, та в частині накладення арешту на майно, належне на праві власності ТзОВ "Латориця", не є співмірними із предметом його позову, оскільки позивач просить застосувати заходи, що не стосуються дій відповідача, в тому числі скасування відмови державного реєстратора, викладеної у листах від 18.10.2018 р. №2902-1009 від 19.10.2018 р. №2902-1018, а стосується дій третьої особи-2 - ОСОБА_2 та майна третьої особи-1 - ТзОВ «Латориця», які самі по собі не являються предметом спору у даній справі.

Доводи заявника про те, що на сьогодні ніщо не перешкоджає ОСОБА_2 в будь який момент відчужити приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 без відповідних доказів залишаються припущеннями та носять імовірнісний характер настання чи ненастання. Судами захищається порушене право чи інтереси особи.

Щодо забезпечення позову в частині зобов`язання зупинити дію запису в ЄДРЮО, ФОП та ГФ №0004431 від 15.04.2005 р. щодо включення відомостей про юридичну особу - ТзОВ "Латориця", суд першої інстанції підставно зазначив, що така вимога є фактично тотожною із позовною вимогою Пеприк О. М. про зобов`язання державного реєстратора скасувати запис/реєстраційну дію від 15.04.2005 р. щодо включення відомостей про юридичну особу, оформлених та внесених на підставі протоколу від 15.03.2004 року №6 зборів учасників товариства, що суперечить приписам ч. 11 ст. 137 ГПК України.

Судова колегія зазначає, що саме формулювання підстави звернення позивача із заявою про забезпечення позову є невиконання ОСОБА_2 рішення господарського суду Львівської області від 02.08.11 у справі №13/188.

Однак, статтею 338 ГПК України визначено, що процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень, вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія зазначає, що такі підстави та засоби забезпечення позову наведені позивачем у заяві про забезпечення позову не відповідають положенням ст.137 ГПК України, у звязку із чим судом першої інстанції підставно відмовлено у задоволенні заяви позивача.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів апелянта, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття судового рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 20.08.2019 у справі №914/1027/19 в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для скасування ухвали немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1,2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 255, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Львів (вх. ЗАГС 01-05/3808/19 від 24.10.2019) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.08.2019 у справі №914/1027/19 залишити без змін.

3.Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.02.2020 р.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді Г.Г.Якімець

О.І. Матущак