ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.02.2020 Справа № 905/1965/19 (910/13613/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Новікової К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" до Акціонерного товариства "К.Енерго" про стягнення заборгованості у розмірі 59 989,50 грн,-

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явились;

від відповідача - не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" звернулась до господарського суду з позовною заявою до акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" про стягнення заборгованості у розмірі 59 989,50 гривень за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №1110646USE-24-235-Д/Г-07 від 03.09.2007, з яких: 53 379,39 гривень основного боргу, 1 912,88 гривень 3 річних, 4 697,23 гривень інфляційних втрат.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1110646/USE-24-235-Д/Г-07. Порядок здійснення розрахунків сторони погодили додатком №4 до договору, яким передбачено, що позивач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує відповідачу вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця (тобто здійснює 100% передплату).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 10.12.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.12.2019 матеріали справи №910/13613/19 передано для розгляду в межах справи №905/1965/19 про банкрутство акціонерного товариства "К.Енерго" (85612, Донецька обл., м. Курахове, вул. Енергетиків, 34, ).

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 08.01.2020 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відкриттям суддею Зекуновим Е.В. провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства "К.Енерго", враховуючи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.01.2020, справа №910/13613/19 передана для розгляду судді Зекунову Е.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.01.2020 прийнято до провадження справу 910/13613/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 12.02.2020 року.

11.02.2020 до господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнає позовні вимоги в повному обсязі.

12.02.2019 у судове засідання представник позивача та відповідача не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2017 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг з військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт» (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - відповідач) укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1110646/USE-24-235-Д/Г-07 (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1. договору предметом договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених договором.

Відповідно до пунктів 2.2.1. та 2.2.3. договору відповідач зобов`язувався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах згідно з додатком № 1 до договору та у п`ятиденний термін з моменту отримання розпорядження держадміністрації м. Києва повідомлю вати про зміну тарифів.

Позивач, відповідно до пункту 2.3.1. договору зобов`язувався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Додатком № 1 до Договору Сторони погодили обсяги постачання теплової енергії Абоненту.

Згідно п.п. 8.1, 8.4 договору сторонами визначено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2007. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Порядок розрахунків сторони погодили додатком № 4 до договору, яким передбачено, що позивач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує відповідачу вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця (тобто здійснює 100 % передплату).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 09.08.2019 року ПАТ «Київенерго» (ЄДРОПОУ 00131305) було перейменовано в АТ «К.ЕНЕРЕО»

Відтак, зміна найменування юридичної особи не має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.52 Господарського процесуального кодексу України, але враховується у подальшому.

В період з жовтня 2016 року по березня 2018 року Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг з військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт» на поточний рахунок AT «Київенерго» були перераховані наступні платежі для оплату вартості заявленої у Договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період:

грошові кошти в розмірі 66 888, 60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3759 від 13.10.2016;

грошові кошти в розмірі 40 133, 16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3772 від 17.10.2016;

грошові кошти в розмірі 207838, 80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3937 від 31.10.2016;

грошові кошти в розмірі 374 109,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4335 від 29.11.2016;

грошові кошти в розмірі 374 109,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4745 від 28.12.2016;

грошові кошти в розмірі 289 893,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням №30 від 05.01.2017;

грошові кошти в розмірі 355 531, 09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №263 від 30.01.2017;

грошові кошти в розмірі 96 363, 42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №622 від 27.02.2017;

грошові кошти в розмірі 135 216,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3275 від 11.10.2017;

грошові кошти в розмірі 220 992,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3412 від 26.10.2017;

грошові кошти в розмірі 266 082,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3828 від 28.11.2017;

грошові кошти в розмірі 412 971,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4139 від 26.12.2017;

грошові кошти в розмірі 376 212,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №212 від 25.01.2018;

грошові кошти в розмірі 239 821, 25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №472 від 26.02.2018;

грошові кошти в розмірі 182 521,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням №736 від 26.03.2018.

Протягом вищевказаного періоду між Позивачем та Відповідачем були складені відповідні акти за спожиту теплову енергію. Зокрема:

за жовтень 2016 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 47 409, 42 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 31.10.2016 №10/2016-1110646;

за листопад 2016 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 255 028, 60 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 30.11.2016 №11/2016-1110646;

за грудень 2016 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 307 271,65 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 31.12.2016 №12/2016-1110646;

за січень 2017 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 412 543,91 грн,

що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 31.01.2017 №1/2017-1110646;

за лютий 2017 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 445 245,35 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 28.02.2017 №2/2017-1110646;

за березень 2017 позивачем було спожито теплової енергії на суму 325 257,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 31.03.2017 №3/2017-1110646;

за листопад 2017 позивачем було спожито теплової енергії на суму 174 002, 11 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 30.11.2017 №11/2017-1110646;

за грудень 2017 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 323 892,11 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 31.12.2017 №12/2017-1110646;

за січень 2018 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 382 219,33 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції від 31.01.2018 №1/2018-1110646;

за лютий 2018 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 421 204,79 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції №2/2018-1110646;

за березень 2018 року позивачем було спожито теплової енергії на суму 494 232,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання товарної продукції №3/2018-1110646.

Згідно з актом на опломбування від 30.03.2018 відповідач припинив постачання теплової енергії позивачу з дати підписання зазначеного акту.

Таким чином, сальдо розрахунків за теплову енергію станом на березень 2018 року становить за кредитом (переплата позивача) 53 379, 40 грн. разом з ПДВ.

Згідно з актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.06.2018 сальдо розрахунків станом на 01.07.2018 становить 53 379,39 грн. разом з ПДВ. Дана сума була сформована із коштів, які перераховувались в якості попередньої оплати позивачем на виконання умов договору в рахунок прогнозованого споживання теплової енергії в майбутніх періодах.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 24.04.2018 № 517/4581 відповідач з

01.05.2018 припинив діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва. Таким чином, дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання завершено.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго».

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Листами від 09.07.2018 №USE -24-7587 та від 03.12.2018 № USE -24-13686 позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів, перерахованих відповідачу в якості попередньої оплати в сумі вартості ненаданих позивачу послуг.

15.02.2019 позивачем було отримано відповідь від Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 11.02.2019 № 02/1336 про те, що вимога позивача про повернення авансового платежу передана директору департаменту СВП КЕК ПАТ «Київенерго» Куніну Л.М.

У період з лютого 2019 року по травень 2019 року відповідачем не було вчинено жодних дій щодо задоволення грошових вимог позивача, у зв`язку з чим 29.05.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № USE-13.1-6261 (яка була отримана відповідачем 31.05.2019).

Однак, грошові кошти Відповідачем не повернуті, претензія залишена без відповіді.

Вважаючи порушеним своє право Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг з військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт» звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з АТ «К.Енерго» коштів у сумі 53 379,39 грн основного боргу, 1912,88 3% річних та 4 679,23 грн інфляційних втрат.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і статтями 173-175 Господарського кодексу України.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Акт звіряння взаєморозрахунків за теплову енергію від 30.06.2018 підтверджує наявність заборгованості суб`єкта господарювання, її розмір та визнання боржником такої заборгованості.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019. у справі №910/1389/18.

Оскільки акт звіряння розрахунків за теплову енергію підписаний та скріплений печатками сторін, вказане свідчить про визнання відповідачем суми переплати в розмірі 53 379, 39 гривень.

Факт здійснення господарських операцій між Сторонами Договору №1110646/USE-24-235-Д/Г-07 від 03.09.2007 у спірний період підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями з призначенням платежів «за теплову енергію, договір №1110646/USE-24-235-Д/Г-07», Актами приймання-передавання товарної продукції та Актами звіряння розрахунків за теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі па підставах, встановлених договором або законом.

Згідно до ст.202 Господарського кодекс) України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільною кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідач був обізнаний з рішеннями Київської міської ради про строк дії Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 до 26.04.2018, її припинення з 27.04.2018, наявності права користування іншим майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, що відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні АТ «К.Енерго», до 30 квітня 2018 року включно та неможливість виконання своїх обов`язків перед позивачем з цього строку, а тому, діючи добросовісно, повинен був повідомити позивача про неможливість виконання свого зобов`язання за договором та повернути зайво отримані від позивача кошти в сумі 53379,39 гривень.

Вказане свідчить про винну неможливість виконання відповідачем свого зобов`язання за укладеним договором, що має наслідком трансформацію зобов`язання відповідача за вказаним договором, а саме припинення зобов`язання з поставки теплової енергії та виникнення зобов`язання з повернення виконаного позивачем зобов`язанням зі сплати коштів в сумі 53379,39 грн.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За приписами частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу. покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Оскільки з 30.04.2018. АТ «К.Енерго» позбавлено права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам і у останнього відсутня можливість в подальшому надавати зазначені послуги, то фактично, починаючи з 01.05.2018 теплова енергія позивачу відповідачем не поставлялась.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 ст.1212 Цивільного кодексу України визначено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння: повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування їй коди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг з військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт» були сплачені кошти в сумі 53379,39 грн. на підставі договору, однак зобов`язання за цим договором припинилось у зв`язку з неможливістю виконання зобов`язань відповідачем щодо надання послуг з постачання теплової енергії.

Відтак, з огляду на припинення зобов`язань за таким договором, правова підстава набуття відповідачем коштів від позивача відпала, а отже майно (грошові кошти) - є таким, що збережене відповідачем без достатньої правової підстави.

За відсутності спеціальних норм, які регулюють порядок повернення грошових коштів за договором про надання послуг, правова підстава набуття яких відпала, позивач вправі вимагати повернення йому безпідставно збережених відповідачем грошових коштів за ст.1212 Цивільного кодексу України, зокрема, у заявленій ним сумі 53379,39 гривень.

Судом встановлено, що претензії позивача з вимогою повернення коштів за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №1110646/USE-24-235-Д/Г-07 від 03.09.2007 в сумі 53379,39 гривень була залишені без задоволення.

Доказів повернення відповідачем вказаних грошових коштів позивачу суду не надано.

Таким чином, оскільки АТ «К.Енерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва, тим самим припинило дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання, та відповідно позбавлено права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам м. Києва та можливості в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки згідно договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №1110646/USE-24-235-Д/Г-07 від 03.09.2007 на постачання теплової енергії у гарячій воді, враховуючи, приписи ст.1212 Цивільного кодексу України, позовні вимоги в частині стягнення 53379,39 гривень підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Вважаючи доведеним факт порушення грошових зобов`язань Відповідачем на суму 53379,39 грн. Позивач просить стягнути з АТ «К.Енерго»:

4697,23 грн - інфляційні втрати нараховані за період з 17.07.2018 по 25.09.2019;

1912, 88 грн - 3% річних нараховані за період з 17.07.2018 по 25.09.2019.

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу приписів статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Перевіривши розрахунок в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат в межах періоду визначеного позивачем, суд вважає його арифметично та методологічно вірним, отже позовні вимоги про стягнення з АТ «К.Енерго» 4697,23 грн - інфляційні втрати нараховані за період з 17.07.2018 по 25.09.2019 та 1912, 88 грн - 3% річних нараховані за період з 17.07.2018 по 25.09.2019 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на АТ «К.Енерго»

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" до Акціонерного товариства "К.Енерго" про стягнення заборгованості у розмірі 59 989,50 грн - задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "К.Енерго" (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, ) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м.Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 36, ) 53 379, 39 грн - основного боргу, 1912, 88- 3% річних, 4697, 23 грн - інфляційні втрати та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2007,00 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 12 лютого 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2020 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов