РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2020Справа № 910/14357/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТЕХНОВА»

про стягнення 23563,61 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВА» про стягнення 23563,61 грн., з яких: 19700,71 грн. пені, 3862,90 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору постачання природного газу від 18.09.2017 № 5144/1718-БО-39.

Суд відкрив провадження у справі № 910/14357/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У поданому суду відзиві відповідач послався на те, що оплата від споживачів за спожиту теплову енергію надходить на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, відкритий в ПАТ «Ощадбанк», що свідчить про відсутність у відповідача законної можливості самостійно здійснювати розрахунки з позивачем як гарантованим постачальником за отриманий природний газ. А тому відповідач не відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання.

Також відповідач зазначив, що в період з 11.04.2018 по 15.06.2018 перерахував позивачу аванс за природний газ у розмірі 2628585,46 грн. Однак позивач у розрахунку не вказав про це.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язку здійснювати розрахунки між продавцем та постачальником природного газу виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання позивача на рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача. Так, частиною 6 статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обов`язків, покладених на них Кабінетом Міністрів України.

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами.

Аналогічні вимоги містяться і в п. 2 Порядку відкриття (закриття) поточних рахунків зі спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792 (споживачі оплачують вартість спожитого природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання).

Отже, законодавством встановлено обов`язок здійснювати розрахунки виключно через рахунки зі спеціальним режимом використання, однак - саме для споживачів газу. Законодавством не встановлено заборони на проведення оплат шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема шляхом перенесення оплати, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо.

Одночасно позивач зазначив, що алгоритм встановлює конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Зазначений алгоритм не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них, оскільки:

1) обов`язок зі сплати вартості природного газу на умовах договору покладено саме на відповідача як на покупця;

2) згідно з поданими з боку позивача актами приймання-передачі природного газу, підписаними між позивачем та відповідачем, останнім не заперечується отримання природного газу.

Також позивач зазначив, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

18.09.2017 публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТЕХНОВА» (споживач) уклали договір №5144/1718-БО-39 постачання природного газу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1900 тис. куб. метрів (один мільйон дев`ятсот куб. метрів).

Пунктами 2.3-2.4 Договору передбачено, що планований обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін.

Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків), підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

Відповідно до розділу 5 Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4942,00 гривні за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно

грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ

на загальну суму 4554547,20 грн., що підтверджується актами приймання-передачі

природного газу від 31.01.2018 на суму 2467046,40 грн. та від 28.02.2018 на суму 2087500,80 грн.

Відповідач несвоєчасно сплатив за отриманий природний газ.

Ці обставини сторонами не оспорюються та визнаються, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 16,4% (а з 15.01.2018 - 15,3%) річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 19700,71 грн. пені за період з 27.02.2018 по 10.04.2018.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 3862,90 грн. трьох процентів річних за період з 27.02.2018 по 10.04.2018.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що чинним законодавством не передбачено заборону здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів, а тому та обставина, що оплата від споживачів за спожиту теплову енергію надходить на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, не є такою, що свідчить про відсутність у відповідача законної можливості самостійно здійснювати розрахунки з позивачем як гарантованим постачальником за отриманий природний газ.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТЕХНОВА».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТЕХНОВА» (вул. Оболонська, 38, кв. 36, м. Київ, 04071, код 24100060) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) 19700,71 грн. пені, 3862,90 грн. 3% річних, 1921,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун