Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1177/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом ) Ганчук Г.В. - дов. №б/н від 17.01.2020

від відповідача ( за первісним позовом): Ярош В.В. ордер ЖТ №057479 від 15.04.2019

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (за первісним позовом): не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"АВ Фармація"

до Фізичної особи підприємця Колос Лариса Павлівна

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом: Фізична особа - підприємець Феалегарі Ебадоллах Мохтар

про визнання переважного права на укладення договору оренди,

та за зустрічним позовом Фізичної особи підприємця Колос Лариси Павлівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація"

про стягнення збитків, завданих порушенням прав орендодавця

ТОВ "АВ Фармація" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до ФОП Колос Л.П. про визнання переважного права на укладення договору оренди ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, загальною площею 71 кв.м за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9.

. Позовні вимоги з посиланням на приписи статті 777 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) мотивувались тим, що орендодавець ФОП Колос Л.П. не надала позивачу жодної можливості скористатися переважним правом на укладення нового договору оренди.

ФОП Колос Л.П. звернулась до суду із зустрічним позовом до ТОВ "АВ Фармація" про стягнення збитків, завданих порушенням прав орендодавця а саме:

- вартість спожитих комунальних послуг за грудень 2018 року в розмірі 3241,00 грн;

- неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення його повернення після закінчення строку дії договору оренди в сумі 37333,24 грн;

- 23333,24 грн - недоотримана орендна плата за 14 днів грудня 2019;

- 1200,00 грн - витрати на демонтажні роботи охоронно-тривожної сигналізації та відеоспостереження;

- 4000,00 грн - витрати на демонтаж торгових та офісних меблів;

- 5000,00 грн - витрати на зберігання майна ТОВ "АВ Фармація";

- 14000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

З посиланням на приписи статті 785 ЦК України та статей 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України) позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ТОВ "АВ Фармація" не виконало обов`язок щодо повернення майна після закінчення строку дії договору оренди ФОП Колос Л.П. на протязі 14 днів, якій, як орендодавцю завдано збитків.

Ухвалою від 12.02.2019 залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом Фізичну особу - підприємця Феалегарі Ебадоллах Мохтар.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 02.04.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019, первісний позов ТОВ "АВ Фармація" задоволено. Визнано переважне право ТОВ "АВ Фармація" на укладення з ФОП Колос Л.П. договору оренди ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим виходом, загальною площею 71,0 кв.м, за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9. Стягнуто з ФОП Колос Л.П. на користь ТОВ "АВ Фармація" 1762 грн судового збору. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2019 касаційну скаргу Фізичної особи підприємця Колос Лариси Павлівни задоволено частково, рішення Господарського суду Житомирської області від 02.04.2019 та постанову Північно - Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 906/1177/18 скасовано, справу № 906/1177/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Скасовуючи вищезазначені рішення у справі №906/1177/18,Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що при вирішенні спору попередні судові інстанції: не дотримались вимог статей 76, 77 86, 236 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності; надали неповну юридичну оцінку доказам у справі, не з`ясували усіх фактичних обставин справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, зокрема не було належним чином встановлено та надано правової оцінки тому, чи скористався позивач переважним правом на укладення нового договору оренди майна після спливу строку договору; чи дотримано позивачем порядку повідомлення орендодавця про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору оренди; чи належним чином виконував орендар свої обов`язки за договором; чи повідомляв орендодавець майна орендаря про намір використовувати зазначене майно для власних потреб (або інших потреб) і з якою саме метою буде використовуватися нерухоме майно, що є предметом договору у подальшому; коли саме було досягнути згоди на укладання договору оренди з третьою особою і на яких умовах, та чи були прийнятними ці умови для позивача. Ці обставини є визначальними під час розгляду даної справи, не встановлення та не з`ясування їх в порушення норм процесуального права, призвело до передчасних висновків судів попередніх інстанцій у цій справі.

21.08.2019 справа № 906/1177/18 повернулась до господарського суду Житомирської області.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 справу № 906/1177/18 передано судді Маріщенко Л.О.

Ухвалою суду від 27.08.2019 справу № 906/1177/18 прийнято до провадження та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження 10.10.2019.

07.10.2019 до суду від представника позивача за первісним позовом надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні.

11.10.2019 від представника ФОП Колос Л.П. до суду надійшла заява від 10.10.2019 про прийняття нових доказів на підставі ч.2 ст. 80 та п.10 ч.2 ст. 182 ГПК України відповідно до додатку на підтвердження того, що з 03.04.2019 ФОП Колос не є власником спірного приміщення, щодо якого пред`явлено позов та не є орендодавцем вказаного приміщення, а саме: копія договору дарування частини приміщення від 03.04.2019 № 3483, копія акту про реєстрацію права власності від 03.04.2019, копія договору про розірвання договору оренди від 27.09.2019, копія акта приймання - передачі приміщення від 27.09.2019,копія договору оренди з новим орендарем від 01.10.2019 та копія акта приймання - передачі приміщення від 01.10.2019. (т.4 а.с.59,60).

Як вбачається із дати вищезазначених доказів, вони не були в наявності при прийнятті рішення господарським судом від 02.04.2019 та не надані сторонами у справі Північно - Західному апеляційному господарському суду при розгляді апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Колос Лариси Павлівни на рішення господарського суду Житомирської області від 02.04.2019 у справі №906/1177/18, а саме: копія договору дарування частини приміщення від 03.04.2019 № 3483. Також, як вбачається із змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2019 у справі №906/1177/18 вищезазначені докази від представника ФОП Колос Л.П. також в ній не згадаються.

Подання вищезазначених доказів представник ФОП Колос Л.П. обґрунтовує скасуванням рішень попередніх судових інстанцій та переданням справи №906/1177/18 на новий розгляд до господарського суду Житомирської області. До заяви від 10.10.2019 про прийняття нових доказів надані докази надсилання її іншим учасникам справи.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно ч.9 ст. 80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи, що письмове прохання представника відповідача за первісним позовом подано до суду до початку нового розгляду справи №906/1177/18, суд вважає за можливе його задовольнити.

12.11.2019 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація" надійшло клопотання про призначення експертизи. В даному клопотанні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація" просив суд призначити по справі № 906/1177/18 судову економічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

Чи підтверджуються належними первинними фінансово-господарськими документами та розрахунками, що містяться у матеріалах справи № 906/1177/18, збитки ФОП Колос Л.П., викладені у зустрічній позовній заяві, а саме:

- З 241,00 грн. вартості спожитих комунальних послуг за грудень 2018 року;

- 37 333,24 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за безпідставне користу вання приміщенням протягом 14-ти днів після закінчення строку дії договору оренди з 02 січня 2019 року по 15 січня 2019 року;

- 23 333.24 грн. недоотриманої орендної плати за договором оренди приміщення від 02 січня 2019 року;

- 1 200,00 грн витрат на демонтажні роботи охоронно-тривожної сигналізації та відеоспостереження, понесених на виконання договору № 02/19 від 16 січня 2019 року;

- 4000.00 витрат на демонтаж торгових та офісних меблів, понесених на виконання договору № 03 від 17 січня 2019 року;

- 5000.00 витрат на зберігання торгових меблів та меблів з офісного приміщення, які належать TOB «AB Фармація», понесених на виконання договору зберігання від 18 січня 2019 року.

13.11.2019 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, у зв`язку з тим, що представник позивача за первісним позовом не може прибути до суду через сімейні обставини. Також, в даній заяві наявне прохання про задоволення клопотання про призначення судової економічної експертизи в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.11.2019 суд відклав підготовче засідання на 17.12.2019 о 10:00 год. та продовжив строк підготовчого провадження, застосувавши ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

16.12.2019 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація" надійшла заява про зміну предмету позову. Відповідно до прохальної частини заяви, представник позивача просив прийняти заяву до розгляду. Перевести права та обов`язки Орендаря (Фізичної особи-підприємця Феалегарі Ебадолах Мохтар) в укладеному Договорі оренди приміщення від 02.01.2019 року (Орендодавець - Фізична особа-підприємець Колос Лариса Павлівна) ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, загальною площею 71,0 кв.м., та частини підвального приміщення, площею 86,2 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, № 9 (дев`ять) на Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ ФАРМАЦІЯ», . Стягнути з Фізичної особи-підприємця Колос Лариси Павлівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ ФАРМАЦІЯ», , суму витрат на сплату судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) та 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок) витрат на правову допомогу.

16.12.2019 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація" надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, у зв`язку з тим, що представник позивача за первісним позовом не може прибути до суду, бо перебуватиме в іншому судовому засіданні.

21.12.2019 від первісного відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти заяви про зміну предмета спору, оскільки вважає, що первісний позивач змінив не лише предмет, а і підстави позову, що суперечить ч.3 ст. 46 ГПК України. Також він вважає, що обраний первісним позивачем спосіб захисту прав не відповідає положенням ст.20 ГК України та ст. 16 ЦК України (т.4 а.с.146-148)

В судовому засіданні 21.01.2020 представник первісного позивача відмовився від заяви про призначення економічної експертизи у даній справі.

Згідно протокольної ухвали від 2101.2020 суд задовольнив заяву представника первісного позивача про зміну предмета позову.

Ухвалою суду від 21.01.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу №906/1177/18 до судового розгляду по суті на "06" лютого 2020 р. о 12:00.

У судовому засіданні 06.02.2020 представник первісного позивача позовні вимоги підтримав та підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зміну предмета позову відповідно до обраного способу захисту (відновлення) порушеного права позивача щодо визнання переважного права на укладення договору оренди шляхом переведення права та обов`язків орендаря (Фізичної особи-підприємця Феалегарі Ебадолах Мохтар) в укладеному Договорі оренди приміщення від 02.01.2019 року (орендодавець - Фізична особа-підприємець Колос Лариса Павлівна) ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, загальною площею 71,0 кв.м., та частини підвального приміщення, площею 86,2 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, № 9 (дев`ять) на Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ ФАРМАЦІЯ». Представник первісного позивача також вважає, що законодавство України гарантує незмінність прав орендаря у разі зміни власника орендованого майна. ВІдповідно до ч.1 ст. 777 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Проти зустрічних позовних вимог заперечував, оскільки первісні позовні вимоги підлягають задоволенню .

Представник первісного відповідача позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що ФОП Колос Л.П. не може бути позбавлена як власник у праві здачі власного майна в оренду на свій розсуд. Стосовно зустрічних позовних вимог вказав, що через допущені орендарем порушення вимог законодавства та прав орендодавця після закінчення строку дії договору оренди, а саме, 01.01.2019 підприємець зазнала збитків, які просить стягнути з ТОВ "АВ Фармація" разом із судовими витратами, в т.ч. на правничу допомогу.

Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомляло.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи та явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку за можливе розглянути дану справу за відсутності представника ФОП Феалегарі Е.М.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісний та зустрічний позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2015 між ФОП Колос Л. П. (орендодавець) та ТОВ "АВ Фармація" (орендар) укладено договір оренди приміщення (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк з 01.02.2015 по 01.01.2018 у користування ізольовану частину нежитлового приміщення першого поверху з окремим входом, загальною площею 71,0 кв. м, за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9 (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору предмет договору надається для здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами та виробами медичного призначення (аптеки).

Згідно з пунктом 3.2 договору орендна плата становить 15000,00 грн. за один календарний місяць оренди та сплачується орендарем авансом у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10-го числа кожного місяця за поточний місяць.

У пункті 4.1 договору сторони домовилися, що приймання-передача предмета договору здійснюється уповноваженими представниками сторін за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору та підписується сторонами одночасно з підписанням цього договору.

Договір укладено на термін 35 (тридцять п`ять) місяців (пункт 6.1. договору).

Пунктом 6.2 договору передбачалось, що дія договору припиняється у випадках: закінчення строку, на який його було укладено; дострокове: за згодою сторін або за рішенням суду; якщо орендар не сплачує орендну плати протягом більш одного місяця; в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством.

Пунктом 6.3 договору сторони встановили переважне право орендаря на підписання договору оренди перед третіми особами.

Згідно з актом приймання-передачі від 01.04.2015 ФОП Колос Л.П. передала в оренду ТОВ "АВ Фармація" ізольовану частину нежитлового приміщення першого поверху з окремим входом, загальною площею 71,0 кв. м за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9.

Додатковою угодою від 01.03.2017 змінено розмір орендної плати, яка становить 20000,00 грн.

У додатковій угоді від 01.01.2018 сторони домовилися викласти пункт 6.3 договору в новій редакції, за яким загальний строк оренди ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9, з окремим входом, загальною площею 71 кв. м, продовжується на наступні 12 місяців, а саме: з 01.01.2018 по 01.01.2019.

Щомісячна орендна плата за строкове платне користування об`єктом оренди з 01.01.2018 становить 40000,00 грн.

Повідомленням від 18.12.2018 ФОП Колос Л.П. поінформувала орендаря про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди від 01.02.2015 та звільнення приміщення.

19.12.2018 ТОВ "АВ Фармація" листом № 21/12-18 висловило бажання продовжити термін дії договору оренди на наступні 35 календарних місяців (на умовах чинного договору оренди) та направило проект додаткової угоди.

22.12.2018 ФОП Колос Л.П. повторно надіслала повідомлення про припинення договору оренди та необхідність звільнення приміщення.

Листом від 26.12.2018 орендодавець вказала про відсутність наміру продовжувати строк дії договору оренди та надалі здавати своє майно в найм, незалежно від переважного права ТОВ "АВ Фармація" на його пролонгацію.

04.01.2019 ФОП Колос Л.П. надіслала ТОВ "АВ Фармація" вимогу про звільнення приміщення.

02.01.2019 між ФОП Колос Л.П. та ФОП Феалегарі Е.М. укладено договір оренди приміщення, за яким орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк у користування ізольовану частину нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв.м та частину підвального приміщення площею 86,2 кв.м, які знаходяться у м. Житомирі по вул. Михайлівській, № 9.

За пунктом 2.1 договору від 02.01.2019 приміщення надається для здійснення діяльності закладу харчування - кав`ярні.

Орендна плата нараховується з моменту передачі предмета договору за актом приймання-передачі. Загальний строк оренди складає тридцять п`ять місяців (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору орендна плата за передачу у користування ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв.м, становить 50000,00 грн за один календарний місяць оренди. Орендна плата за передачу у користування частини підвального приміщення площею 86,2 кв.м за перші 15 місяців дії даного договору не сплачується орендарем. З 15 (п`ятнадцятого) місяця дії договору орендна плата за передачу у користування частини підвального приміщення площею 86,2 кв.м становить 20000,00 гривень за кожен календарний місяць оренди.

15.01.2019 ФОП Колос Л.П. та ФОП Феалегарі Е.М. підписали акт приймання-передачі орендованого приміщення.

Як вбачається з доданих до зустрічної позовної заяви прибуткових касових ордерів за період з 15.01.2009 по 19.01.2019 первісна відповідачка від третьої особи отримала за січень 2019 згідно договору оренди від 02.01.2019 50 000,00 грн орендної плати.

16.01.2019 між ФОП Колос Л.П. та ФОП Гривою О.М. укладено договір № 02/19 на демонтажні роботи охоронно-тривожної сигналізації та відеоспостереження, за яким підрядник виконав роботи з демонтажу обладнання охоронної сигналізації і відеоспостереження, яке ТОВ "АВ Фармація" не демонтувало після закінчення строку дії договору оренди. Вартість робіт за вказаним договором становить 1200,00 грн.

17.01.2019 між ФОП Колос Л.П. та ФОП Воронецьким О.В. укладено договір № 03, згідно з умовами якого виконавець виконав демонтаж торгових меблів за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9 на суму 4000 грн.

18.01.2019 між ФОП Колос Л.П. та ФОП Євтушенко Ф.В. укладено договір зберігання торгових та офісних меблів, що належать ТОВ "АВ Фармація", від яких підприємство не звільнило орендоване приміщення 01.01.2019. За зберігання майна ФОП Колос Л.П. сплатила 5000 грн. на підставі пункту 4.1 договору.

При новому розгляді даної справи представником первісної відповідачки надано суду докази на підтвердження того, що з 03.04.2019 ФРП Колос Л.П. не є власницею спірного приміщення, 27.09.2019 нова власниця якого розірвала договір оренди від 02.01.2019, укладений з третьою особою, з якою склала акт приймання - передачі орендованого майна, а з 01.10.2019 орендарем ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, загальною площею 71,0 кв. м за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9 згідно акта приймання - передачі стала ФОП Сіроштан О.П з орендною платою відповідно 40000,00 грн , а з 01.04.2020 -50000,00 грн. та терміном дії 35 місяців.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №906/1177/18 при вирішення спору у контексті спірних правовідносин суди попередніх інстанцій не дослідили зміст наміру як первісного позивача, чи на продовження (поновлення) дії договору оренди на той самий строк та на тих же умовах відповідно, чи на реалізацію переважного права на укладення нового договору оренди, а також наміру відповідача щодо використання предмета договору оренди у подальшому, тобто знову передавати в оренду майно, що можливо буде свідчити про порушення власником вимог ч.1 ст. 777 ЦК України.

Також судами попередніх інстанцій: не надано належної правової оцінки аргументам відповідача щодо неналежного виконання позивачем зобов`язань за договором оренди; не з`ясовані причини внесення сторонами до договору змін у частині строку оренди на 1 рік (з 01.01.2018 до 01.01.2019) та чи були запропоновані ФОП Колос Л.П. нові умови договору оренди попередньому орендарю, та чи є вони прийнятними для позивача; коли виникла домовленість між ФОП Колос Л.П. та ФОП Феалегарі Е.М. щодо укладення договору оренду від 02.01.2019.

Висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (ч.5 ст. 310 ГПК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

чЗгідно ч.ч.1,2 ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами1,2 статей 316,317 та 319 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Аналіз статей 316, 317, 319, 321 ЦК України вказує на те, що право власника здавати своє майно в оренду чи використовувати його для власних потреб може бути обмежене лише у передбачених законом випадках.

Відповідно до статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.ст. 628,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, орендар за цим договором набуває статусу титульного володільця на певний строк, тривалість якого визначається домовленістю сторін.

Таким чином, умова про строк користування майном обумовлена суттю самих відносин за договором оренди, умови його виконання та можливість існування орендних правовідносин і після закінчення договору оренди.

Строк дії договору оренди об`єктів нерухомого майна перш за все є однією з умов виконання даного договору, а отже, має бути передбачений у договорі задля юридично коректного притягнення до відповідальності винної у результаті невиконання чи неналежного виконання сторони.

Стаття 764 ЦК України, по суті, передбачає поновлення договору найма на той самий строк ,який був раніше встановлений договором без укладання нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Таким чином, підставою для продовження відносин найму стосовно орендодавця є, по суті, його мовчазна згода, яка виявляється у відсутності заперечень і вимог до орендаря повернути орендоване майно протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, з боку ж орендаря бажання продовжувати відносини оренди висловлюється активними діями - шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору оренди.

Отже, Закон визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах без проведення конкурсу. За таких обставин очевидною є можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача..

При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заперечення наймодавця протягом одного місяця протягом місяця після закінчення терміну його дії.

У додатковій угоді від 01.01.2018 сторони домовилися продовжити загальний строк оренди ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху за адресою: м. Житомир, вул. Михайлівська, 9, з окремим входом, загальною площею 71 кв. м, на наступні 12 місяців, а саме: з 01.01.2018 по 01.01.2019 зі щомісячною орендною платою за строкове платне користування об`єктом оренди з 01.01.2018 становить 40000,00 грн. Всі інші умови договору оренди сторони домовилися залишити без змін, зокрема, пунктом 6.2 договору дія договору припиняється у випадках: закінчення строку, на який його було укладено; дострокове: за згодою сторін або за рішенням суду; якщо орендар не сплачує орендну плати протягом більш одного місяця; в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством.

Повідомленням від 18.12.2018 ФОП Колос Л.П. поінформувала орендаря про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди від 01.02.2015 та звільнення приміщення, керуючись п.6.2 договору.

Власник майна хоч і не зобов`язаний обґрунтовувати свої дії, проте повинен активно використовувати свої права. Тож неповідомлення попереднього орендаря про свої наміри не продовжувати строк дії договору порушує його права.

19.12.2018 ТОВ "АВ Фармація" листом № 21/12-18 висловило бажання продовжити термін дії договору оренди на наступні 35 календарних місяців (на умовах чинного договору оренди) та направило проект додаткової угоди.

В матеріалах даної справи міститься текст додаткової угоди про зміну договору оренди від 01.02.2015 в редакції первісного позивача, який не підписаний ФОП Колос Л.П., щодо пролонгації терміну дії зазначеного договору оренди на наступні 35 календарних місяців, а саме: до 01 грудня 2022 (п.3.6 договору).

Листом від 22.12.2018 ФОП Колос Л.П. повторно повідомила первісного позивача про припинення договору оренди та необхідність звільнення приміщення. Крім того, вона відмовилась від отримання орендної плати та повернула йому перераховані останнім кошти в сумі 40 000,00 грн за оренду приміщення за січень 2019.

Листом від 26.12.2018 орендодавець остаточно вказала про відсутність наміру продовжувати строк дії договору оренди та надалі здавати своє майно в найм, незалежно від переважного права ТОВ "АВ Фармація" на його пролонгацію. Також ФОП Колос Л.П. послалась на відсутність факту страхування об`єкта оренди, що підставою для припинення договору оренди.

Дослідивши зміст листа від 26.12.2018, суд з`ясував, що ФОП Колос Л.П. не мала наміру продовжувати строк дії договору оренди від 01.02.2015 незалежно від переважного права наймача та не мала на меті укладання його з третьою особою стосовно того самого об`єкта.

Отже, власник майна висловив заперечення стосовно продовження дії договору, про що був повідомлений орендар

Згідно ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Таким чином, поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги в разі наявності пропозицій інших господарюючих суб`єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, що наділена переважним правом. При цьому наймодавець не зобов`язаний укладати новий договір на тих самих умовах, що і попередній договір найму.

Суд вважає за необхідне зазначити, що орендар має переважне право перед іншими особами на продовження строку дії договору оренди на новий термін, якщо належним чином виконував зобов`язання за договором оренди тільки в тому разі, коли після його закінчення орендодавець має намір передати об`єкт оренди іншій особі. Проте доказів передачі такого майна іншій особі суду не надано.

Листом від 26.12.2018 орендодавець повідомила орендаря про відсутність намірів продовжувати строк дії договору оренди та здавати своє майно у найм, незалежно від переважного права орендаря на його пролонгацію.

Законодавчі приписи передбачають можливість для добросовісного орендаря реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий термін перед іншими претендентами на оренду цього ж майна і за інших рівних з ними умов, а не автоматичного продовження договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

При цьому, слід мати на увазі, що відсутність наміру орендодавця продовжувати орендні відносини, право на що передбачено положеннями закону, не можуть вважатись чи свідчити про обмеження, заперечення чи оспорення права орендаря сподіватися на продовження дії договору.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі №910/12017/17 викладена наступна правова позиція.

Відповідно до ч.1 ст.777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Згідно з ч.1 ст.285 ГК України орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Частина 1 статті 285 Господарського кодексу України та частина 1 статті 777 Цивільного кодексу України не містять зазначення, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право на укладення договору оренди на новий термін:

- саме за інших рівних умов та

- крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

Разом з тим, застосована в ч.1 ст.285 Господарського кодексу України та ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України фраза, що орендар має переважне право перед іншими особами, свідчить, що переважне право може бути лише в разі наявності інших осіб, що мають намір взяти в оренду той самий предмет, і волі та бажання орендодавця передати даний предмет в оренду.

Намір первісної відповідачки використовувати орендоване майно без здачі у найм станом на 26.12.2018 означало відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а отже і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами.

Аналогічно переважне право стосовно оренди приватного майна може бути лише за інших рівних умов для всіх претендентів на орендоване майно, оскільки інакше суперечило б праву та інтересу власника здати в оренду майно на більш сприятливих умовах.

Відповідно до ч.1ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Вищевикладене та положення ч.1 ст.41 Конституції України, ч.ч.1,2 ст.319 Цивільного кодексу України свідчать, що право вибору власника здавати своє майно в оренду чи використовувати для власних потреб є повним, безумовним та необмеженим.

Основною метою передання комерційної нерухомості в оренду є отримання прибутку, тому бажання та потреба змінити умови договору оренди або навіть припинити відносини з конкретним орендарем може бути продиктована не лише неправомірною чи недобросовісною поведінкою останнього, але й зміною напрямку господарської діяльності орендодавця, зміною ситуації на ринку чи просто кращою пропозицією співпраці від іншого потенційного контрагента.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2019 між ФОП Колос Л.П. та з новим орендарем - ФОП Феалегарі Е.М. укладено договір оренди приміщення, за яким орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк у користування ізольовану частину нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв.м та частину підвального приміщення площею 86,2 кв.м, які знаходяться у м. Житомирі по вул. Михайлівській, № 9.

За пунктом 2.1 договору від 02.01.2019 приміщення надається для здійснення діяльності закладу харчування - кав`ярні.

Орендна плата нараховується з моменту передачі предмета договору за актом приймання-передачі. Загальний строк оренди складає тридцять п`ять місяців (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору орендна плата за передачу у користування ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв.м, становить 50000,00 грн за один календарний місяць оренди. Орендна плата за передачу у користування частини підвального приміщення площею 86,2 кв.м за перші 15 місяців дії даного договору не сплачується орендарем. З 15 (п`ятнадцятого) місяця дії договору орендна плата за передачу у користування частини підвального приміщення площею 86,2 кв.м становить 20000,00 гривень за кожен календарний місяць оренди.

15.01.2019 ФОП Колос Л.П. та ФОП Феалегарі Е.М. підписали акт приймання-передачі орендованого приміщення.

Таким чином, первісна відповідачка збільшила площу предмета оренди до 86,2 кв м, сторони договору оренди від 02.01.2019 змінили мету ( призначення) оренди з торгівлі лікарськими засобами та виробами медичного призначення (аптека) на для здійснення діяльності закладу харчування - кав`ярні. Це саме призначення орендованого приміщення, але площею 71,0 кв м, зазначено у договорі оренди від 01.10.2019, укладеного між ФОП Бржезицькою В.В. (орендодавець) та ФОП Сіроштан О.П. (орендар).

Отже, відповідач за первісним позовом не був зобов`язаний автоматично укласти договір оренди на новий строк після отримання повідомлення орендаря про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, незалежно від наміру використовувати орендоване майно для власних потреб.

Разом з тим, за наявності наміру передати майно в оренду та наявності попереднього орендаря, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, за інших рівних умов право вибору орендодавцем орендаря прямо обмежено передбаченим ч.1 ст.285 Господарського кодексу України та ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України переважним правом такого попереднього орендаря.

Дане обмеження узгоджується з загальним положенням ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України, згідно якої власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, в окремих випадках розсуд власника може бути обмежений законом, як в даному випадку ч.1 ст.285 Господарського кодексу України та ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд враховує, що Верховним Судом України в постановах по справах №911/1707/15 (3-312гс16) від 25 травня 2016 року, №6-219цс14 від 25 лютого 2015 року був зроблений правовий висновок, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

Проте, суд у цій справі вважає за необхідне конкретизувати, що порушенням переважного права орендаря буде також укладення договору з новим орендарем на умовах, які були б прийнятними для попереднього орендаря.

В листі від 19.12.2018 первісний позивач просив продовжити договір оренди на наступні 35 календарних місяців.

Але, як вбачається з вищезазначеного, у первісної відповідачки були інші наміри щодо використання свого майна на більш сприятливих умовах, при цьому збільшив як площу оренди, так і її вартість, а також цільове призначення.

Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем всіх прав орендаря та покладання на нього обов`язків орендаря за договором оренди від 02.01.2019, укладений первісною відповідачкою з третьою особою. Тобто, у даній справі розглядатиметься питання, пов`язане з реалізацією позивачем належного йому права користуватися переданим в оренду приміщенням, яке йому не передавалось за попереднім договором оренди від 01.02.2015.

Дослідивши зміст листа первісного позивача від 19.12.2018 та додаткової угоди від 01.01.2019 , підписаного лише позивачем - ТОВ" АВ Фармація", суд дійшов висновку, що намір позивача був направлений на пролонгацію (продовження) терміну дії договору оренди від 01.02.2015 на наступні 35 календарних місяців, а не на реалізацію переважного права на укладення нового договору оренди. Тому намір первісного відповідача щодо використання предмета договору оренди вже у подальшому не впливав на можливість реалізації орендарем переважного права на укладання нового договору оренди.

З огляду на обраний позивачем матеріально-правовий захист порушеного права, виходячи із вищенаведеного, у суду відсутні підстави для задоволення первісного позову.

Слід зауважити, що в окремих випадках розсуд власника може бути обмежений законом, як в даному випадку частиною першою статті 285 ГК України та частиною першою статті 777 ЦК України.

З урахуванням викладеного суд не приймає доводи первісної відповідачки про те, що переважне право орендаря, незалежно від закінчення строку дії договору оренди, є таким, що превалює над правом власності орендодавця.

Щодо наявності підстав для задоволення зустрічного позову або відсутності підстав для задоволення позову суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).

В листах, адресованих ТОВ "АВ Фармація", власниця приміщення вимагала звільнення приміщення , передачу ключів та підписання акту приймання - передачі орендованого приміщення..

За умовами пункту 4.4. договору оренди від 01.02.2015, повернення предмета договору з строкового платного користування здійснюється за відповідним актом повернення орендованого майна. Такий акт повернення орендованого майна підписаний сторонами є доказом припинення орендних взаємовідносин та повернення предмета договору орендодавцю. Обов`язок щодо складання акта повернення орендованого майна покладається на орендодавця.

Отже, передача приміщення засвідчується актом повернення орендованого приміщення, підготовка якого здійснюється ФОП Колос Л.П.

Відповідно до частини перша, друга та сьома статті 193 ГК України

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором;

- не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч.1 ст. 225 ГПК України).

Упущена вигода обґрунтована тим, що договір оренди з ФОП Феалегарі Ебадоллах Мохтар укладено 02.01.2019, але приміщення фактично передано 15.01.2019, у зв`язку з чим ФОП Колос Л.П. не отримала орендної плати за період з 02.01.2019 по 15.01.2019, та визначила її збитками в розмірі 23333,24 грн.

Згідно з п. 3.1. договору від 02.01.2019, орендна плата нараховується з моменту передачі предмета оренди за актом приймання-передачі. Загальний строк оренди складає тридцять п`ять місяців.

Орендна плата за передачу у користування ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв. м становить 50000,00 грн за один календарний місяць оренди. Орендна плата за передачу у користування частини підвального приміщення площею 86,2 кв. м за перші 15 місяців дії даного договору не сплачується орендарем. З 15 (п`ятнадцятого) місяця дії договору орендна плата за передачу у користування частини підвального приміщення площею 86,2 кв.м становить 20000,00 гривень за кожен календарний місяць оренди (п. 3.2. договору від 02.01.2019).

До зустрічної позовної заяви ФОП Колос Л.П. додала копії прибуткових касових ордерів за період з 15.01.2019 по 19.01.2019 про сплату третьою особою орендної плати за вказаним договором у сумі 50000,00 грн, нараховані за передачу у користування ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв. м (а.с. 210-214 у т.1).

Варто зазначити, що неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Отримавши орендну плату від ФОП Феалегарі Ебадоллах Мохтару, ФОП Колос Л.П. реальних збитків за період з 02.01.2019 по 15.01.2019 не зазнала, а тому в задоволенні вимоги щодо стягнення 23333,24 грн недоотриманої орендної плати суд відмовляє.

Згідно ст. 225 ГК України

- до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, первісна відповідачка, уклав договір оренди 02.01.2019 з іншою особою без звільнення орендованого приміщення попереднім орендарем ТОВ "АБ Фармація", отримавши орендну плату в сумі 50000,00 грн за передачу у користування ізольованої частини нежитлового приміщення першого поверху, з окремим входом, площею 71,0 кв. м від ФОП Феалегарі Ебадоллах Мохтар, просить стягнути з первісного відповідача за період з 02.01.2019 до 15.01.2019, крім орендної плати за договором від 01.02.2015, 37 333,24 грн неустойки, нарахованої за той самий період, що і орендна плата, вважаючи, що договір оренди від 01.02.2015 закінчився 01.01.2019.

За такою суперечливою позицією щодо обґрунтування зустрічних позовних вимог, суд вважає їх безпідставними.

Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

ФОП Колос Л.П. уклала договір 02.01.2019, не маючи доступу до власного приміщення до 15.01.2019, не склавши акт повернення орендованого приміщення згідно умов договору від 01.02.2015 з первісним позивачем, уклавши новий договір оренди з третьою особою, не могла в даній ситуації не припускати виникнення збитків та мала підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою.

Щодо стягнення вартості спожитих комунальних послуг за грудень 2018 року у сумі 3241,00 грн суд враховує положення договору оренди від 01.02.2015, а саме: п. 3.4. договору, яким визначено, що орендна плата не містить в собі оплату споживання орендарем теплової та електричної енергії здійснюється у межах фактичного споживання пропорційно займаній площі - за наявним загальним лічильником споживання газу, а електроенергії - за окремо встановленим за рахунок орендаря лічильником (згідно чинних тарифів постачальників таких послуг). Зазначені витрати орендодавця щомісячно компенсуються орендарем шляхом безготівкової оплати компенсації вартості зазначених комунальних послуг на розрахунковий рахунок орендодавця - згідно наданих орендодавцем рахунків, протягом п`яти робочих днів з моменту надання орендодавцем відповідних рахунків.

Проте матеріали зустрічної позовної заяви не містять доказів надсилання ТОВ "АВ Фармація" розрахунку на відшкодування вартості комунальних послуг за грудень 2018 року у сумі 3241,00 грн від 01.01.2019.

За таких обставин, суд відмовляє в стягненні 3241,00 грн, оскільки строк права вимоги за вказані послуги у орендодавця не настав.

Щодо витрат, які позивач за зустрічним позовом здійснила в результаті демонтажу обладнання охоронної сигналізації і відеоспостереження, торгових меблів та зберігання обладнання ТОВ "АВ "Фармація" є витратами, які ФОП Колос Л.П понесла самостійно, при цьому з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до статті 387 ЦК України не звернулась.

ВІдповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПУ України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

Частиною першою статті 77 ГПК України зазначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина перша статті 79 ГПК України вказує на те, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно частини третьої статті 86 ГПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу за первісним та зустрічним позовами не підлягає відшкодуванню у зв`язку з відмовою в їх задоволенні.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.02.20

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати: 1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повід.)

третій особі - ФОП Феалегарі Е.М. ( АДРЕСА_1 ) ( рек. з повід.)