ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Справа № 906/553/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

без участі представників сторін

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 17.10.2019 суддею Соловей Л.А., повний текст складено 21.10.2019 у справі № 906/553/19

за позовом Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області

про стягнення 16568,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області коштів в сумі 16568,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та невідшкодування відповідачем в добровільному порядку 16568,61 грн. безпідставно виплаченої ОСОБА_1 матеріальної допомоги по безробіттю.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.10.2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь Житомирського обласного центру зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості 16568,61 грн. виплаченої допомоги по безробіттю; 1921,00 грн судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 17.10.2019 року у справі №906/553/19 і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Житомирського обласного центру зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості у повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що у рішенні Житомирського апеляційного суду від 10.09.2018 по справі №280/82/18 зазначено, що звільнення позивача ( ОСОБА_1 ) відбулося не з його вини та судом не встановлено порушення трудового законодавства щодо звільнення, оскільки юридичним наслідком цього було б поновлення на роботі. Вказаним рішенням ОСОБА_1 не поновлено на роботі, а змінено дату звільнення з 29.12.2017 року на 20.02.2018 року. Також посилаючись на Постанову Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 №9 зазначає, що «При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював». Тобто, наявність дій роботодавця щодо недотримання строку попередження не є виною, наслідком якої було б поновлення на роботі. Звертає увагу, що статтею ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачена навіть можливість утримання із роботодавця коштів у інших випадках ніж зазначених в переліку вищезазначеної статті.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 з 02.02.2018 по 16.04.2018 отримувала допомогу у зв`язку з безробіттям. З 16.04.2018 ОСОБА_1 припинено виплати у зв`язку з тим, що Коростишівський районний суд Житомирської області постановив рішення про поновлення останньої на роботі. Відповідач, як роботодавець, доборовільно і негайно виконав рішення зазначеного суду шляхом видання відповідного наказу про поновлення працівника, незалежно від того, що це рішення в подальшому ним оскаржувалось. Тобто, винесення наказу про поновлення на роботі ОСОБА_1 на попередній роботі з 29.12.2017 було зумовлено саме вимогами трудового законодавства та не залежало від існування відносин між Центром зайнятосі і безробітною. В подальшому наказом Управління від 10.09.2018 № 7-кз на виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 10.09.2018 у справі № 280/82/18 змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади з 29.12.2017 на 20.02.2018. Таким чином допущене роботодавцем порушення у частині недотримання строку персонального попередження працівника про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України не потягло за собою поновлення працівника на роботі за правилом ч. 1 ст. 235 КЗпП України, коли звільнення відбувається без законної на те підстави.

Від позивача на адресу апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив, відповідно до якого останній просить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Додатково зазначає, що факт зміни дати звільнення працівника через неналежне повідомлення у даному випадку підтверджує наявність протиправних дій та вини Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області. Таким чином, через неправомірні дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, які полягали в недодержанні строку звільнення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 22 січня 2018 року ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 16568,61 грн., чим завдано шкоду Житомирському обласному центру зайнятості у зазначеному розмірі.

В поясненнях до додаткових пояснень апелянта відмічає, що враховуючи дії роботодавця щодо неналежного повідомлення працівника про звільнення, - запис у трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 від 29.12.2017 року є недійсним, тому на момент подання заяви про надання статусу безробітного остання, враховуючи постанову Апеляційного суду Житомирської області від 10.09.2018 по справі № 280/82/18, з юридичної точки зору перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 20.02.2018. При цьому в рішенні апеляційного суду встановлено недотримання відповідачем строку попередження працівника про наступне звільнення, тому частково задоволив позов змінивши дату звільнення особи з 29.12.2017 на 20.02.2018. Оскільки право працівника на отримання допомоги по безробіттю виникає з дати звернення такого працівника до служби зайнятості, твердження апелянта, що реалізація цього права не залежить від дотримання роботодавцем вимог трудового законодавства в частині визначення дати його звільнення чи причини звільнення, не відповідає вимогам розумності.

В силу дії частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 6 грудня 2019 року було повідомлено сторін про те, що розгляд справи № 906/553/19 буде проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило.

Відтак, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.17 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

22.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до Коростишівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

З 29.01.2018 ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі п.1 ст.22, ст.23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до довідки Житомирського міського центру зайнятості Томашевська Л.В. отримала допомогу по безробіттю у сумі 16598,61грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.04.2018 у справі №280/82/18 позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати на час вимушеного прогулу задоволено повністю.

10.09.2018 постановою Апеляційного суду Житомирської області у справі №280/82/18 апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області задоволено частково: рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.04.2018 скасовано і ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 29.12.17 на 20.02.18 (а.с.14-15).

05.04.2018 з метою досудового врегулювання спору, Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з листом-претензією про повернення коштів у розмірі 16568,61 грн. (а.с.13).

15.04.2019 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у відповіді на претензію зазначило про відсутність підстав для її задоволення (а.с.16).

За вказаних обставин, Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення 16568,61 грн. виплаченої допомоги по безробіттю.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду вищезазначеної позовної заяви прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.

Згідно ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону, допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Матеріалами справи стверджується, що 29.12.2017 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного спеціаліста з обліку страхувальників відділу обліку страхувальників та медико-соціальних послуг, профілактики виробничого травматизму Коростишівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області у зв`язку з скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

22.01.2018 ОСОБА_1 звернулась до Коростишівського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, а з 29.01.2018 розпочато виплату допомоги по безробіттю та відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ОСОБА_1 отримала допомогу у сумі 16658,61грн.

Частиною 3 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що з роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області посилається на неможливість застосування вказаної норми, оскільки відповідач не вчинив протиправного діяння. У постанові Апеляційного суду Житомирської області не встановлено порушення трудового законодавства, а звільнення працівника відбулося не з вини Управління.

Проте, як вбачається із постанови Апеляційного суду Житомирської області у справі №280/82/18 від 10.09.18, суд встановив недотримання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області строку попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення, тому апеляційну скаргу задовольнив частково, змінивши дату звільнення ОСОБА_1 з 29.12.2017 на 20.02.2018.

Таким чином, апелянтом не спростовано того факту, що рішенням встановлено порушення 2-місячного строку повідомлення, який повинен передувати звільненню та ОСОБА_1 була попереджена лише 20 грудня 2018 року.

Враховуючи дії роботодавця щодо неналежного повідомлення працівника про звільнення, - запис у трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 29.12.2017 є недійсним. Тому на момент подання заяви про надання статусу безробітного, остання, враховуючи рішення Апеляційного суду Житомирської області, на яке посилається відповідач, перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 20 лютого 2018 року.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальними правовими підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність складу цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: - протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи; - шкідливий результат такої поведінки (шкода); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою та вина.

Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності, якщо інше не встановлено законом. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

На переконання суду, факт зміни дати звільнення працівника через неналежне повідомлення у даному випадку підтверджує наявність протиправних дій та вини Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області.

Таким чином, через неправомірні дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, які полягали в недодержанні строку звільнення працівника після повідомлення про скорочення чисельності штату працівників, 22.01.2018 ОСОБА_1 безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу у сумі 16568,61грн, чим завдано шкоду Житомирському обласному центру зайнятості в особі Коростишівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості у зазначеному розмірі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Твердження апелянта про те, що документи, долучені до матеріалів справи не дають можливості встановити, з якої дати розпочалася та на яку дату закінчилася виплата по безробіттю відхиляються судом, оскільки документальними доказами підтверджено, що допомога по безробіттю ОСОБА_1 розпочато 29.01.18 та завершено 28.04.18.

Крім того, в матеріалах справи містяться платіжні доручення за період з 13.02.18 по 23.05.18 та відомості виплат за видами забезпечення з лютого 2018 по травень 2018, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , за вказаний період виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 16568,61грн.

Отже, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 17.10.2019 у справі № 906/553/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені апелянтом судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 17 жовтня 2019 року у справі №906/553/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №906/553/19 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.