РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2020Справа № 910/13125/19
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор"

до Міністерства юстиції України

Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради

про зобов`язання вчинити дії

При секретарю судового засідання: Радченко А.А.

Представники сторін:

від позивача: Скворцова В.О. - представник за довіреністю №02-01 від 02.01.2020;

від відповідача-1: Фартушна В.Л. - представник за довіреністю №7728/9.1.4/22-19 від 18.09.2019;

від відповідача-2: не з`явився.

вільний слухач 1: Левченко Д.Ю. посвідчення помічника адвоката №000481 від 02.09.2019,

вільний слухач 2: ОСОБА_1 - паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області від 29.12.2005,

вільний слухач 3: ОСОБА_2 паспорт № НОМЕР_2 .

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії, а саме: визнати протиправним та скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційний запис №5011980 від 16.02.2016 року про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "МПТ" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 року виправлено допущену в ухвалі господарського суду м. Києва № 910/13125/19 від 30.09.2019 року описку. Виключено п.1 ухвали господарського суду міста Києва від 30.09.2019 року у справі № 910/13125/19 наступного змісту: "Відмовити у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору".

08.10.2019 до канцелярії суду позивач подав супровідний лист з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 18.11.2019 року.

04.11.2019 від товариства з обмеженою відповідальністю "Українські склади будматеріалів" надійшла заява про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

08.11.2019 від товариства з обмеженою відповідальністю "РБТ" надійшла заява про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

13.11.2019 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

14.11.2019 від позивача на адресу суду надійшло заперечення щодо заяв ТОВ "Українські склади будматеріалів" та ТОВ "РБТ" про вступ у справу у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

18.11.2019 через канцелярію суду від ТОВ "Фінспот" надійшла заява про вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 18.11.2019 позивач подав клопотання про залучення співвідповідача, заперечив проти заяв ТОВ "Українські склади будматеріалів" та ТОВ "РБТ" про вступ у справу у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, просив суд відмовити.

Відповідач підтримав клопотання позивача про залучення співвідповідача, просив суд задовольнити та залишив на розсуд суду вирішення питань щодо заяв про вступ у справу у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.11.2019 року клопотання позивача про залучення співвідповідача задоволено. Залучено до участі у справі в якості відповідача-2 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (14000, м. Чернігів, Рокоссовського, 20а, ідентифікаційний код 38271176). Відкладено підготовче судове засідання у справі на 10.12.2019 року.

28.11.2019 від позивача до канцелярії суду надійшов супровідний лист з додатками, від відповідача-2 - письмові пояснення.

05.12.2019 від відповідача-2 до канцелярії суду надійшла заява про застосування строків позовної давності.

09.12.2019 до канцелярії суду від ТОВ "Українські склади будматеріалів" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

В судове засідання відповідач-2 не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомляв, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2019 року відкладено підготовче судове засідання у справі на 23.12.2019 року.

В судове засідання 23.12.2019 відповідач-2 не з`явився, про поважні причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

Представником позивача подано письмові пояснення.

Позивач заперечив щодо клопотань ТОВ "РБТ", ТОВ "Фінспот", ТОВ "Українські склади будматеріалів" про вступу у справу у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та клопотань ТОВ "Фінспот", ТОВ "Українські склади будматеріалів" про зупинення провадження у справі, просив суд відмовити та подав письмові пояснення.

Відповідач-1 залишив вирішення даних клопотань на розсуд суду.

Суд відмовив у задоволенні клопотань ТОВ "РБТ", ТОВ "Фінспот", ТОВ "Українські склади будматеріалів" про вступу у справу у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, клопотання ТОВ "Фінспот" та ТОВ "Українські склади будматеріалів" про зупинення провадження у справі - залишив без розгляду, оскільки заявники не є учасниками по справі.

Відповідач-1 заявив усне клопотання про витребування доказів.

Позивач заперечив проти клопотання відповідача-1 про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 13.01.2020. Витребувано в Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (14000, м. Чернігів, Рокоссовського, 20а, ідентифікаційний код 38271176) копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "МПТ" (14005, Чернігівська обл., місто Чернігів, Проспект Миру, будинок 68).

В судове засідання 13.01.2020 відповідач-2 не з`явився, вимоги ухвали суду від 23.12.2019 не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомляв, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 27.01.2020 року.

15.01.2020 року до канцелярії суду від Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради надійшли копії матеріалів реєстраційної справи ТОВ «МПТ» ().

В судове засідання 27.01.2020 року представник відповідача-2 не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

21.06.2011 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вена» () (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 686-11 від 21.06.2011, зі змінами внесеними договорами про внесення змін до нього: від 26.03.2012 за № 1/686-11/324, від 25.04.2012 за № 2/686-11/558, від 03.05.2012 за № 3/686-11/668, від 19.06.2012 за № 4/686- 11/818, від 26.06.2012 за № 5/686-11/829, від 06.09.2012 за № 6/686-11/983, від 31.10.2012 за № 7/686-11/1040, від 09.11.2012 за № 8/686-11/1057, від 09.11.2012 за № 9/686-11/1058, від 28.12.2012 за № 10/686-11/1177, від 30.07.2013 за № 11/686-11/152.

Одним із вищезазначених договорів про внесення змін до кредитного договору, зокрема договором № 8/686-11/1057 від 09.11.2012 здійснено переведення боргу, а саме, боржника ТОВ «Фірма «Вена» було замінено на нового боржника товариство з обмеженою відповідальністю «Севен Систем» ().

Так, товариство з обмеженою відповідальністю «Севен Систем» () неодноразово змінювала назви на: ТОВ «Севен Стайл ЛТД», ТОВ «ТЛЛ», товариство з обмеженою відповідальністю «МПТ» (остання).

Отже, новим боржником перед банком за кредитним договором є товариство з обмеженою відповідальністю «МПТ» ().

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено наступні договори:

- договір застави № 1069-12 від 09.11.2012 (зі змінами та доповненнями), заставодавець ТОВ «МПТ» () (надалі - договір застави);

- договір іпотеки № 692-11 від 21.06.2011 (зі змінами та доповненнями), іпотекодавець ТОВ «РБТ» () (надалі - договір іпотеки-1);

- договір іпотеки № 693-11 від 21.06.2011 (зі змінами та доповненнями), іпотекодавець ТОВ «РБТ» () (надалі - договір іпотеки-2);

- договір іпотеки № 694-11 від 21.06.2011 (зі змінами та доповненнями), іпотекодавець ТОВ «РБТ» () (надалі - договір іпотеки-3);

- договір поруки № 159-13 від 30.07.2013 (зі змінами та доповненнями), поручитель ТОВ «Українські склади будматеріалів» () (надалі - договір поруки- 1);

- договір поруки № 1059-12 від 09.11.2012 (зі змінами та доповненнями), поручитель ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) (надалі - договір поруки-2);

- договір поруки № 1060-12 від 09.11.2012 (зі змінами та доповненнями), поручитель ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_4 ) (надалі - договір поруки-3);

- договір поруки № 1061-12 від 09.11.2012 (зі змінами та доповненнями), поручитель ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_5 ) (надалі - договір поруки-4);

- договір поруки № 1062-12 від 09.11.2012 (зі змінами та доповненнями), поручитель ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_6 ) (надалі - договір поруки-5);

- договір поруки № 1064-12 від 09.11.2012 (зі змінами та доповненнями), поручитель ТОВ «РБТ» () (надалі - договір поруки-6).

30.11.2015 року у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації "Бюлетень державної реєстрації" № 337 (32) було опубліковано оголошення про ліквідацію товариства з обмеженою відповідальністю «МПТ» (), не пов`язане з банкрутством юридичної особи. Головою комісії з припинення призначений ОСОБА_6 . Відповідно до змісту оголошення встановлений строк пред`явлення кредиторами вимог до юридичної особи - 30.01.2016.

21.12.2015 року публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" направило на адресу голови комісії з припинення ОСОБА_6 письмову заяву про кредиторські вимоги на загальну суму 79 695 672,93 грн., які ґрунтуються на кредитному договорі та договорі застави.

16.02.2016 державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 5011980 про державну реєстрацію припинення ТОВ "МПТ" () за рішенням засновників.

26.06.2019 року між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (фактор) укладено договір факторингу №39/487, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право грошової вимоги за кредитним договором №686-11 від 21.06.2011 року разом із договорами про внесення змін та договорами забезпечення.

02.07.2019 року між сторонами підписано акт прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу №39/487 від 26.06.2019 року та акт приймання-передачі документів.

04.07.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" (фактор) укладено договір факторингу №04-07, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступив позивачу право грошової вимоги за кредитним договором №686-11 від 21.06.2011 року разом із договорами про внесення змін та договорами забезпечення.

Відповідно до п.1.5 договору, право грошової вимоги до боржника за кредитним договором переходить до фактора виключно після здійснення фактором фінансування у сумі та на умовах, які зазначені у п.1.2. цього договору.

Згідно з п.1.2 договору, на виконання попереднього договору факторингу №01-07 від 01.07.2019 року, надалі «попередній договір» фактором була здійснена оплата у розмірі 51 800 000,00 грн. У відповідності до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржника в розмірі повної заборгованості, яка виникла внаслідок укладення боржником кредитору договору та договору переведення боргу. Загальний розмір фінансування (передача фактором в розпорядження клієнта грошових коштів) становить суму у розмірі 52 150 000,00 грн. Залишок до сплати, з урахуванням сплачених коштів за попереднім договором. Становить суму у розмірі 350 000,00 грн., яку фактор зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок клієнта, що зазначено в розділі 7 цього договору, протягом 5 банківських днів, з дня підписання цього договору.

Так, в матеріалах справи наявні платіжні доручення, а саме: №44 від 01.07.2019 року на суму 15 100 000,00 грн., №45 від 02.07.2019 року на суму 36 700 000,00 грн. та №47 від 04.07.2019 року на суму 350 000,00 грн.

04.07.2019 року між сторонами договору №04-07 від 04.07.2019 року підписано акт приймання-передачі документів та акт прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу №04-07 від 04.07.2019 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже, починаючи з 04.07.2019р. позивач є кредитором/заставодержателем/іпотекодержателем за кредитним договором, договором застави, договорами іпотеки 1, 2, 3, договорами поруки 1, 2, 3, 4, 5, 6.

Судом встановлено, що до державного реєстратора звернувся голова ліквідаційної комісії ОСОБА_6 щодо проведення державної реєстрації припинення ТОВ "МПТ" шляхом ліквідації та надав заяву про проведення державної реєстрації юридичної особи в результаті її ліквідації; довідку архівної установи.

16.02.2016 державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис № 5011980 про державну реєстрацію припинення ТОВ "МПТ" за рішенням засновників.

Частиною 12 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (в редакції чинній на день внесення запису) для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи:1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Частиною 5 статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.1 статті 104 ЦК України припинення юридичної особи може відбуватися шляхом ліквідації.

Ліквідація юридичної особи можлива на підставі рішення її учасника (п.1 ч.1 ст. 110 ЦК України).

Частиною 3 статті 105 ЦК України (в редакції чинній на момент припинення) учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор): закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами (ч. 3 ст. 111 Цивільного кодексу України); вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи (ч. 4 ст. 111 Цивільного кодексу України); складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи (ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України); складає ліквідаційний баланс після завершення розрахунків з кредиторами (ч. 11 ст. 111 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 110 ЦК України передбачено, що якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Відповідно до ч. 1 статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент припинення) якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Невиконання вимог, передбачених частиною першою цієї статті, є підставою для відмови у внесенні запису про ліквідацію юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ч. 5 статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент припинення)).

Так, станом на 16.02.2016 (дата внесення запису № 5011980 про припинення ТОВ «МПТ»):

- розмір заборгованості ТОВ «МПТ» перед банком за кредитним договором лише за тілом кредиту складав 71 699 996,71 грн. (крім того, боржнику нараховано проценти за користування кредитом та штрафні санкції за прострочення повернення кредиту та сплати процентів);

- балансова вартість майна ТОВ «МПТ», яке було передано в заставу банку за договором застави № 1069-12 від 09.11.2012, складала 40 293 175,00 грн.;

- не закрито банківські рахунки в ПАТ "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк".

Із наведеного вбачається, що вартості майна ТОВ «МПТ» станом на 16.02.2016 (на момент його припинення) було недостатньо для задоволення вимог банку за кредитним договором.

В зв`язку з цим, відповідно до ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції станом на 16.01.2016), ліквідація ТОВ «МПТ» () мала б відбуватися в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 28.12.2015 по справі № 910/26423/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.16 за позовом ТОВ "МПТ" до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк" про зобов`язання закрити банківські рахунки відмовлено у задоволені позову повністю в тому числі у зв`язку з наявністю заборгованості перед банком.

Всупереч вищезазначених вимог, ліквідаційною комісією не закриті поточні рахунки, які обліковуються в ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

З реєстраційної справи ТОВ «МПТ» вбачається, що у заяві про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії ОСОБА_6, письмово зазначив та підтвердив своїм особистим підписом, що ним вчинені всі передбачені законодавством дії стосовно порядку припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, включаючи завершення розрахунків з кредиторами (у тому числі із сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування).

З протоколу №23/11Загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «МПТ» від 23.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 водночас був керівником та учасником (що володіє 100% статутного капіталу) ТОВ «МПТ» ().

На момент вчинення спірної реєстраційної дії - ТОВ «МПТ» мав непогашену заборгованість перед ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", що визнано самою юридичною особою. В провадженні Господарського суду м. Києва на момент вчинення оскаржуваного запису вже перебувала справа № 910/4442/14 за позовом ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до TOB "ТЛЛ", правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ "МПТ" (перейменоване з ТОВ "ТЛЛ") та ТОВ "РБТ" (солідарного поручителя) про стягнення заборгованості по кредитному договору. Розгляд даної справи триває на даний час.

Крім цього, службовими особами ТОВ "Северин Систем", правонаступником якого також є ТОВ "МПТ" () вживалися заходи щодо визнання договору від 0.11.2012 № 1056-12 про переведення боргу за кредитним договором та договору від 09.11.2012 № 8/686-11/1057 про внесення змін до кредитного договору недійсними, але рішенням Господарського суду м. Києва у задоволені позовних вимог боржника було відмовлено повністю.

Таким чином, ОСОБА_6 було відомо про фінансовий стан товариства, зокрема про те, що вартості майна товариства було недостатньо для проведення розрахунків з кредиторами.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», невиконання приписів ч. 1 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безумовною підставою для відмови у внесенні запису про ліквідацію юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, враховуючи, що станом на 16.02.2016 вартості майна ТОВ «МПТ» () було недостатньо для задоволення вимог банку, як кредитора, голова комісії з припинення (ліквідатор) ТОВ «МПТ» () ОСОБА_6 в порушення ч. 1 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство, а державний реєстратор, в силу ч. 5 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не мав права вносити до державного реєстру запис № 5011980 про державну реєстрацію припинення ТОВ «МПТ» ().

Судовий захист в Україні полягає у відновленні порушеного правового статусу особи, у якому вона перебувала до порушення її прав, суд приходить до висновку, про необхідність скасувати запис від 16.02.2016 № 5011980 державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, друкованих засобів масової інформації, легалізації громадських формувань Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про припинення ТОВ "МПТ" (), оскільки ТОВ "МПТ" не здійснило необхідних розрахунків з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 21 червня 2011 року № 686-11, зі змінами внесеними договорами про внесення змін до нього: від 26.03.2012 за № 1/686-11/324, від 25.04.2012 за № 2/686-11/558, від 03.05.2012 за № 3/686-11/668, від 19.06.2012 за № 4/686-11/818, від 26.06.2012 за № 5/686-11/829, від 06.09.2012 за № 6/686- 11/983, від 31.10.2012 за № 7/686-11/1040, від 09.11.2012 за № 8/686-11/1057, від 09.11.2012 за № 9/686-11/1058, від 28.12.2012 за № 10/686-11/1177, від 30.07.2013 за № 11/686-11/152 на загальну суму 79 695 672,93 грн.

Останнє виключає можливість для подачі ТОВ "МПТ" до державного реєстратора заяви про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації згідно вимог пункту 12 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційний запис №5011980 від 16.02.2016 року про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "МПТ" () є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача -2 про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Так, відповідач-2 у своїй заяві просить суд застосувати трирічний строк позовної давності до позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційного запису № 5011980 від 16.02.2016 року про припинення ТОВ «МПТ» () з посиланням на те, що запис про припинення юридичної особи внесено 16.02.2016, а позов подано після спливу трьох років з вказаної дати. При цьому, відповідач-2 вважає, що винесення Верховним Судом постанови від 06.08.2019 у справі № 825/529/16 про закриття провадження у справі (з підстав непідвідомчості спору адміністративному суду) за позовом ПАТ «Промінвестбанк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінгруп Фактор») до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про скасування запису державного реєстратора від 16.02.2016 № 5011980 не є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, та буде встановлено, що цей строк пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту (відповідну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27.05.2014 у справі № 3-23гс14).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В листі Верховного Суду (Ключові рішення Верховного Суду за 2018 рік Рішення Великої Палати Верховного Суду) від 01.01.2019 року зазначено, що аналізуючи застосування приписів частини 5 статті 267 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Закон не встановлює, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропуску позовної давності поважними. Як правило, це відбувається за заявою (клопотанням) позивача, з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів, однак, суд не обмежений у захисті цивільного права за відсутності такого клопотання, що підтверджується системним аналізом частин 2 - 5 статті 267 ЦК України.

Судом враховано, що строк розгляду справи № 825/529/16, яка розглядалася в порядку адміністративного судочинства тривав більш ніж 3 роки та 4 місяці (з 22.03.2016 по 06.08.2019) з яких більш ніж 3 роки справа перебувала в суді касаційної інстанції.

За наявності нерозглянутої справи № 825/529/16 позивач був позбавлений можливості заявити аналогічний позов до господарського суду.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що пред`явлення позову, що є предметом розгляду у справі № 910/13125/19, раніше перешкоджала наявність судової справи №825/529/16, що розглядалася в порядку адміністративного судочинства тому суд вважає поважними причин пропуску строку позовної давності та захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідачів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, 74, 77, 79, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстраційний запис №5011980 від 16.02.2016 року про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "МПТ" ().

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 18.02.2020 року.

Суддя С.М. Мудрий