ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"19" лютого 2020 р. Справа№ 10/249-10/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод»

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 01.11.2011

у справі № 10/249-10/19 (суддя -Карпечкін Т.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод»

3) Приватного підприємства «Фанг»

про стягнення 195642014,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 10/249-10/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» та Приватного підприємства «Фанг» про стягнення 195642014,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.11.2011 у справі № 10/249-10/19 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Форум`до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» та Приватного підприємства «Фанг» про стягнення 195642014,28 грн залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач-2 порушував питання про звільнення його від сплати судового збору та про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2011 у справі № 10/249-10/19. Апеляційну скаргу залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали він має право усунути недоліки шляхом подання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2102,00 грн та обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

03.02.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз» надійшли письмові заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

Пояснення мотивовані тим, що в провадженні Господарського суду Донецької області перебувала справа № 42/116б про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.12.2011 у справі № 42/116б, у зв`язку з надходженням 29.11.2011 клопотання розпорядника майна від 21.11.11 №42/116Б про поновлення провадження по справі №42/116Б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» у зв`язку з винесенням Господарським судом Київської області ухвали від 01.11.11 по справі №10/249-10/19 про залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» Приватного підприємства «Фанг» про стягнення 195642014,28 грн. без розгляду. Розгляд справи призначено на 18.01.2012.

З огляду на викладене, апелянт навіть у випадку неотримання оскаржуваної ухвали, був з нею ознайомлений в межах справи про банкрутство № 42/116Б.

11.02.2020 від апелянта надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

До клопотання було долучено квитанцію № 120ВАВ18АВ від 06.02.2020, про сплату судового збору в сумі 2 102,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2020, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці, для розгляду справи № 10/249-10/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Дослідивши апеляційну скаргу, а також заяву про усунення недоліків апеляційної скарги колегія суддів встановила наступне.

До заяви про усунення недоліків апеляційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору, яке є належним доказом усунення недоліку щодо оплати судового збору в межах строків наданих судом.

Щодо клопотання про поновлення строків, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвала суду першої інстанції, яка оскаржується в апеляційному порядку, постановлена 01.11.2011, тобто до набрання чинності з 15.12.2017 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ.

Відповідно до пункту 13 частини 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Разом з тим, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, судові рішення, що ухвалені до 15.12.2017, тобто до набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №54/239.

Оскаржувана ухвала прийнята в судовому засіданні 01.11.2011, а отже строк на її оскарження сплинув 07.11.2011 (з врахуванням вихідних днів).

Апеляційна скарга подана 30.01.2020, тобто з пропуском строку більше як на 8 років.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строків апелянт зазначає, що він не був повідомлений про розгляд справи № 10/249-10/19 та не отримував оскаржуваної ухвали, наявне в матеріалах справи (т. 2 а.с. 60) клопотання за підписом Директора ТОВ «Херсонський машинобудівний завод» В.О. Стребіж, на яке послався Північний апеляційний господарський суд в ухвалі від 31.01.2020 про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом не подавалось, а В.О. Стребіж не є та не був директором апелянта.

Крім того, за твердженням апелянта розпорядник майна Марченко С.О. не звертаючись з апеляційною скаргою на оскаржувану ухвалу діяв не розумно і на шкоду інтересам боржника та його кредиторів, а такі обставини свідчать про відсутність конкретної суб`єктивної вини ТОВ «Херсонський машинобудівний завод» в тому, що вказаною особою не надано апеляційну скаргу в межах строку, встановленого законодавством.

За твердженням ліквідатора ТОВ «Херсонський машинобудівний завод» за весь час провадження справи про банкрутство, а саме з 2010 року, ТОВ «Херсонський машинобудівний завод» не мало сумлінного та відповідального керівника.

Натомість, на думку апелянта, існування оскаржуваної ухвали фактично позбавило відповідача-2 можливості реалізувати право на доступ до суду за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши вказані доводи клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне:

Щодо наявного в матеріалах справи (т. 2 а.с. 60) клопотання за підписом Директора ТОВ «Херсонський машинобудівний завод» В.О. Стребіж.

В матеріалах справи, на момент прийняття ухвали Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2020 були відсутні докази перебування, чи не перебування особи «В.О. Стребіж» на посаді директора апелянта, натомість підпис завірений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод», яка візуально є аналогічною відбитку печатки проставленому, зокрема, на копії додаткового договору та договору поруки (т. 1 а.с. 172-173).

В свою чергу ні матеріали справи, ні апеляційна скарга, ні клопотання про усунення недоліків не містять відомостей, які б ставили під сумнів справжність відбитку вказаної печатки на клопотанні.

Відповідно до пункту 64 Постанови Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію», яка була чинна на момент подачі клопотання від 12.01.2011, яка є обов`язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно пункту 65 вказаної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Таким чином, відповідач-2, як суб`єкт підприємницької діяльності, несе повну відповідальність за законність використання його печатки. У даному випадку матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі скаржника.

Отже, відтиск штампів підприємства, наявний на документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №910/23585/16.

А тому колегія суддів дійшла висновку, що клопотання подано саме представником відповідача-2.

Щодо факту обізнаності Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» про існування спору у справі № 10/249-10/19 та оскаржуваної ухвали від 01.11.2011.

Відповідно до наявних у справі доказів, а також процесуальних документів у справі № 42/116Б, наявних у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, провадження у справі № 42/116Б зупинялось саме до розгляду даної справи.

Так, зокрема, ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.02.2011 провадження у справі №42/116Б за заявою Державної податкової інспекції у м. Херсоні про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» м. Маріуполь зупинено до розгляду Господарським судом Київської області справи №10/249-10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» м. Маріуполь, Приватного підприємства «Фанг» с. Фурси про стягнення 195 642 014,28 грн., вказана ухвала була винесена в присутності арбітражного керуючого апелянта Марченка С.О.

В ухвалі Господарського суду Донецької області від 18.01.2012 у справі №42/116Б зазначено, що ухвалою суду від 05.12.11 розгляд справи для вирішення питання щодо поновлення провадження по справі №42/116Б призначений в судовому засіданні на 18.01.12. Даною ухвалою суд зобов`язував розпорядника майна та ПАТ «Банк Форум», м.Київ відомості щодо набуття законної сили ухвали господарським судом Київської області ухвали від 01.11.11 по справі №10/249-10/19, а також щодо повторного подання до Господарського суду Київської області позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» м.Маріуполь, Приватного підприємства «Фанг» с.Фурси про стягнення 195642014,28 грн. після усунення обставин, що зумовили залишення його без розгляду, а також поновлено провадження по справі №42/116Б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод», вказана ухвала була винесена в присутності арбітражного керуючого апелянта Марченка С.О.

Колегія суддів враховує, що справа про банкрутство була втрачена та відновлена лише в 2019 році, однак обставини, що зумовили втрату справи, а саме військова агресія Російської Федерації, виникли лише у 2014 році, тобто на момент втрати справи про банкрутство, з моменту прийняття оскаржуваної ухвали минуло понад два роки, і протягом цього часу відповідач-2 достеменно знав про заявлені до нього вимоги, про їх розгляд в межах даної справи та про залишення без розгляду позову оскаржуваною ухвалою від 01.11.2011.

З огляду на викладене, факт призначення ліквідатором Гусака Юрія Миколайовича ліквідатором ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.12.2019, не свідчить про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» дізналось про наявність оскаржуваної ухвали лише після ознайомлення ліквідатора з матеріалами справи.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що кожна особа користується своїми процесуальним правами на свій власний розсуд, і у колегія суддів відсутні підстави надавати правову оцінку діям арбітражного керуючого Марченка С.О., щодо правомірності чи неправомірності не оскарження ним ухвали від 01.11.2011.

Матеріали справи не містять доказів притягнення Марченка С.О . до відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків арбітражного керуючого, а тому посилання апелянта на таку обставину колегією суддів відхиляється як необґрунтоване та таке, що не може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відповідно до частини другої ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених частиною другою ст. 261 ГПК України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених пунктами 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження.

Згідно із частиною 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14.10.2007 р. у справі «Трух проти України»).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Богонос проти Росії» від 05.02.2004).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Враховуючи положення норм ГПК України (ст.53, 93 ГПК України у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали, а також ст.119, 256 у чинній редакції), виходячи із встановлених судом обставин та доводів клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником обставини, з урахуванням доводів заявлених в клопотанні про усунення недоліків, не підтверджені належними доказами, а подані матеріали не дають можливості підтвердити наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 4 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заявлені апелянтом, та не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 01.11.2011, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» про поновлення строку на апеляційне оскарження на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2011 у справі № 10/249-10/19.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Херсонський машинобудівний завод» у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.11.2011 у справі № 10/249-10/19.

3. Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова