ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
12.02.2020 Справа № 905/246/20
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 115 608,38 грн.,-
Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з житлово-комунального підприємства «Керуюча компанія Кальміуська» в сумі 115 608, 38 грн.
Заяву обґрунтовано порушенням боржником грошових зобов`язань за договором на поставку теплової енергії №2-и1 від 01.10.2005 на підставі виставлених рахунків за період з березня 2018 по грудень 2019 року.
Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 1 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.
Заявником до заяви про видачу судового наказу додано платіжне доручення № 170 від 23.01.2020, яке свідчить про сплату судового збору в сумі 210,20 грн. саме за подання позову, а не заяви про видачу судового наказу.
Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до приписів ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, сторонами вносилися зміни до договору №2-и1 від 01.10.2005. Між тим, заявником у заяві про видачу судового наказу про стягнення боргу додано лише додаткову угоду № 15 від 25.01.2017 до договору №2-и1 від 01.10.2005, яка є невід`ємною його частиною. Належним чином засвідчені копії решти додаткових угод до вказаного договору заявником до заяви про видачу судового наказу не додано.
Таким чином, за висновком суду, заявником не виконано належним чином обов`язку надання договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, що є порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;
Відповідно до ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).
При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст. 151 ГПК України).
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог ч. 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, а саме ненадання документів або їх копій, якими заявник обґрунтовує свої вимоги на підтвердження викладених в заяві обставин, заява комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу про стягнення з житлово-комунального підприємства «Керуюча компанія Кальміуська» заборгованості за надані послуги з поставки теплової енергії в сумі 115 608, 38 грн., та судового збору в сумі 210,20 грн. підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Відмовити комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» у видачі судового наказу про стягнення з житлово-комунального підприємства «Керуюча компанія Кальміуська» заборгованості за надані послуги з поставки теплової енергії в сумі 115 608, 38 грн., та судового збору в сумі 210,20 грн.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 12.02.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.В. Бокова