ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. Справа№ 920/225/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача-1 - Рекуха О.В.

позивача-2 - Рекуха О.В.

відповідача - Авраменко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича

на рішення Господарського суду Сумської області від 17.10.2019 р. (повне рішення складено 21.10.2019 р.)

у справі № 920/225/19 (суддя - Яковенко В.В.)

за позовом 1. Кролевецької міської ради

2. Виконавчого комітету Кролевецької міської ради

до Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича

про стягнення заборгованості у розмірі 64724,99 грн та зобов`язання звільнити і повернути нежитлове приміщення

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Кролевецька міська рада звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича про стягнення заборгованості за користування частиною вбудованого нежитлового приміщення за адресою: площа Миру, будинок 6, м. Кролевець , Сумська область , загальною площею 65,5 кв. м, за договором оренди № 87 від 06.03.2015 р. у загальному розмірі 61504,98 грн, з яких: 21835,48 грн - основний борг, 846,92 грн - пеня, 969,66 грн - 3% річних та 37852,92 грн - неустойка.

Також, 25.03.2019 р. до суду першої інстанції від Кролевецької міської ради та Виконавчого комітету Кролевецької міської ради надійшла заява про зміну предмета позову, у якій позивачі просили:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича заборгованість за користування частиною вбудованого нежитлового приміщення за адресою: площа Миру, будинок 6, м. Кролевець, Сумська область , загальною площею 65,5 кв м, за договором оренди № 87 від 06.03.2015 р. у загальному розмірі 64724,99 грн, з яких: 21835,48 грн - основний борг, 846,92 грн - пеня, 987,61 грн - 3% річних та 41054,98 грн - неустойка;

- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Коренчука Василя Івановича звільнити та повернути Кролевецькій міській раді частину вбудованого нежитлового приміщення за адресою: площа Миру, будинок 6, м. Кролевець, Сумська область , загальною площею 65,5 кв м.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства та укладеного між сторонами договору оренди належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати, у зв`язку з чим останній повинен звільнити орендоване приміщення та сплатити заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10.04.2019 р. відкрито провадження у справі № 920/225/19, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 17.10.2019 р. у справі № 920/225/19 позов Кролевецької міської ради та Виконавчого комітету Кролевецької міської ради задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Коренчук Василь Іванович у встановлений законом процесуальний строк подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуване рішення суду, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

- позов задовольнити частково;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича на користь Кролевецької міської ради заборгованість за користування частиною вбудованого нежитлового приміщення за адресою: площа Миру, будинок 6, м. Кролевець, Сумська область, загальною площею 65,5 кв м, за договором оренди № 87 від 06.03.2015 р. у загальному розмірі 44197,50 грн, з яких: 42362,97 грн - основний борг, 846,92 грн - пеня та 987,61 грн - 3% річних;

- в іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що Кролевецька міська рада не надсилала йому заяви протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору про його припинення, відтак договір № 87 від 06.03.2015 р. є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, та відсутні правові підстави для звільнення орендованого приміщення і нарахування неустойки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича у справі № 920/225/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 16.01.2019 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича справу № 920/225/19 призначено до розгляду на 18.02.2020 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

06.03.2015 р. між Кролевецькою міською радою (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Коренчуком Василем Івановичем (далі - орендар) було укладено договір оренди майна територіальної громади міста Кролевець за № 87 (далі - договір оренди).

Відповідно до рішення п`ятдесят четвертої сесії шостого скликання Кролевецької міської ради від 26.02.2015 р. "Про надання фізичній особі - підприємцю Коренчуку В.І. частини нежитлового приміщення в оренду" орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно територіальної громади міста Кролевець частину нежитлового приміщення загальною площею 65,5 кв. м, що розміщене на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: 41300, Сумська область, Кролевецький район, м. Кролевець, пл. Миру, 6, для розміщення кафе без продажу товарів підакцизної групи (п. 1.1. договору).

01.07.2015 р. між Кролевецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Коренчуком В.І. було укладено додаткову угоду № 1 до договору в частині перегляду розміру орендної плати за користування об`єктом оренди, місячний розмір якої склав 1318,03 грн на день укладення правочину, згідно з рішенням п`ятдесят восьмої сесії Кролевецької міської ради шостого скликання від 17.06.2015 р. "Про внесення змін до рішення Кролевецької міської ради".

14.06.2016 р. між Кролевецькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Коренчуком В.І. було укладено додаткову угоду № 2 до договору в частині сплати орендної плати за користування об`єктом оренди без урахування щомісячного індексу інфляції до кінця 2016 року, згідно з рішенням сьомої сесії Кролевецької міської ради сьомого скликання від 23.03.2016 р. "Про індексацію орендної плати за оренду комунального майна".

Згідно з п. 2.3, п. 2.4 договору після припинення дії договору, орендар зобов`язаний негайно, в день, що настає за останнім днем дії договору, повернути об`єкт оренди у тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу. Приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Як передбачено п. 3.2 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше п`ятого числа наступного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції, і яка визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. У разі несплати орендарем орендної плати в зазначений строк, виникає борг орендаря перед орендодавцем по сплаті орендної плати. Наявність такої заборгованості на протязі дії договору, навіть за умови сплати боргу та пені за несвоєчасну сплату орендної плати до закінчення дії договору, є підставою для відмови в укладенні договору на новий строк.

Відповідно до п. 3.4 договору орендна плата нараховується та сплачується до моменту фактичної передачі орендарем займаного приміщення по акту приймання-передачі орендодавцю.

Згідно з п. 4.1.3 договір оренди орендар зобов`язаний вносити своєчасно і в повному обсязі орендодавцю орендну плату.

Цей договір діє з 06.03.2015 р. до 05.02.2018 р. включно (п. 7.1 договору).

У відповідності до 7.2 договору умови договору зберігають силу на весь період дії договору.

06.03.2015 р. між сторонами було підписано акт приймання-передачі частини нежитлового приміщення, загальною площею 65,5 кв. м, що розміщене на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою: 41300, Сумська область, Кролевецький район, місто Кролевець, площа Миру, будинок 6.

11.01.2019 р. Кролевецька міська рада направила на адресу відповідача лист від № 02-31/49 з вимогою сплати заборгованість по орендній платі.

Відповіді на вказану претензію відповідач не надав, заборгованість з орендної плати не сплатив.

28.02.2019 р. Кролевецька міська рада повторно направила на адресу відповідача претензію № 02-31/433 про сплату заборгованості за користування об`єктом оренди, звільнення та повернення об`єкта оренди.

Однак вказана претензія також залишена без належного реагування, сума заборгованості відповідачем не сплачена, приміщення не повернуто.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як передбачено ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами укладеного договору оренди сторони чітко визначили строки внесення орендарем відповідних платежів за користування орендованим майном.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості з орендних платежів за період з 5 грудня 2016 року по 5 лютого 2018 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача-1 про стягнення з відповідача 21835,48 грн заборгованості по орендній платі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач-1 нарахував та просить суд стягнути з відповідача 846,92 грн пені за період з 18.02.2018 р. по 05.09.2018 р. та 3% річних у розмірі 987,61 грн.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою поручительством. Крім того, неустойка водночас є мірою відповідальності у порушення зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання неналежного виконання зобов`язання, зокрема в разі прострочення виконання.

Як передбачено п. 3.5 договору, за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5 відсотків від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру встановленого законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пеня нарахована позивачем відповідними періодами, при цьому, тривалість цих періодів не перевищує шестимісячного строку, який передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача 846,92 пені та 987,61 грн 3% річних, розмір яких перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити та повернути Кролевецькій міській раді орендоване приміщення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як передбачено ч. 2 ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

За ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до п. 2.3 договору після припинення дії договору, орендар зобов`язаний негайно, в день, що настає за останнім днем дії договору, повернути об`єкт оренди у тому стані в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу.

Приміщення вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.4 договору).

Судом встановлено, що умовами договору визначено строк дії договору до 05.02.2018 р. включно.

Згідно з п. 7.3 договору дія договору може бути продовжена лише шляхом укладання нового договору на підставі рішення Кролевецької міської ради та письмової заяви орендаря, яка має бути подана орендодавцю за два місяці до закінчення строку дії договору.

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача-1 з метою продовження терміну дії договору.

При цьому, 28.02.2019 р. Кролевецька міська рада направила на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за користування об`єктом оренди, звільнення та повернення об`єкта оренди за відповідним актом приймання-передачі, що має бути складений за участі представників орендодавця, орендаря та балансоутримувача, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди.

Відповідач не надав доказів виконання свого обов`язку щодо повернення орендованого приміщення після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору оренди.

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із звільнення та повернення орендованого майна за актом приймання-передачі відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 2.5 договору оренди, у разі несвоєчасного звільнення об`єкта оренди у випадку припинення або розірвання договору оренди, орендар сплачує орендодавцю неустойку за використання об`єкта оренди в розмірі подвійної ставки орендної плати включно по день передачі орендодавцеві за актом приймання-передачі.

Вбачається, що позивач нарахував неустойку за період із 06.02.2018 р. (наступний день після закінчення договору оренди) по день подачі позову.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про зобов`язання Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича звільнити та повернути Кролевецькій міській раді частину вбудованого нежитлового приміщення за адресою: площа Миру , будинок 6, м. Кролевець , Сумська область , загальною площею 65,5 кв. м та стягнення неустойки у розмірі 41054,98 грн за користування об`єктом оренди за час прострочення обов`язку щодо його повернення, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що оскільки Кролевецька міська рада не надсилала йому заяви протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору про його припинення, відтак договір № 87 від 06.03.2015 р. є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Так, відповідач посилається на ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Однак, згідно з п. 7.3 укладеного договору дія договору може бути продовжена лише шляхом укладення нового договору на підставі рішення Кролевецьої міської ради та письмової заяви орендаря, яка має бути подана орендодавцю за два місяці до закінчення строку дії договору.

Як передбачено ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати відносини на власний розсуд.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення Кролевецьої міської ради та письмова заява відповідача, яка має бути подана орендодавцю за два місяці до закінчення строку дії договору, відсутні правові підстави стверджувати, що договір оренди продовжений на той самий термін.

Крім цього, за умовами п. 3.2 вказаного договору наявність заборгованості за цим договором є підставою для відмови в укладенні договору на новий строк.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Сумської області від 17.10.2019 р. у справі № 920/225/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 17.10.2019 р. у справі № 920/225/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Коренчука Василя Івановича.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19.02.2020 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

В.В. Андрієнко