УХВАЛА

м. Київ

12.02.2020Справа № 910/1823/20
Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ»

до 1) Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»

2) ОСОБА_1

про визнання недійсним заяви та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», 2) ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- визнати недійсною заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ», підписану ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про передачу корпоративного номеру телефону ТОВ «ІТО-ПРОДАКШН» НОМЕР_2;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути номер телефону № НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ;

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» право користування номером телефону НОМЕР_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» та Приватним акціонерним товариством «ВФ Україна» існують договірні відносини, за умовами яких останній надає абонентське обслуговування номерів мобільного зв`язку, наказом директора ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» № 23 від 30.12.2009 за заступником директора ОСОБА_1 (контракт 4934439) було закріплено номер телефону НОМЕР_2; який, як стверджує позивач, ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» використовувало як основний номер для спілкування з клієнтами та який був розміщений на сайті товариства, рекламних засобах, на візитках. Наказом директора ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» № 5 від 20.01.2010 заступнику директора ОСОБА_1 надано право укладати угоди та виконувати представницькі функції. У 2019 році позивачу - ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» стало відомо, що ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці подав до ПАТ «ВФ Україна» заяву від імені ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» про передачу (відчуження) корпоративного номеру телефону ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» НОМЕР_2 на своє ім`я з тих цілей, що ОСОБА_1 . створене власне товариство, що здійснює ту саму діяльність, що і ТОВ «ІТО-ПРОДАКШ» , а вказаний номер привласнений ОСОБА_1 незаконно, для створення перешкод у підприємницькій діяльності позивачf, чим завдано значної майнової шкоди товариству.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом. Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції. Місцеві адміністративні суди розглядають справи адміністративної юрисдикції (адміністративні справи). Юрисдикція місцевих судів щодо окремих категорій справ, а також порядок їх розгляду визначаються законом.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При цьому, згідно з ч. 1, 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, спір у справі виник між двома юридичними особами з дій фізичної особи, проте заявлені вимоги не можуть бути розглянуті в цілому в порядку господарського судочинства, оскільки вимоги про визнання недійсним заяви та зобов`язання поновити право користування є спором про право цивільне між юридичними особами і спір виник при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, проте вимога про зобов`язання ОСОБА_1 повернути номер телефону НОМЕР_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» є спором про право цивільне, яке перш за все випливає з трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» та заступником директора ОСОБА_1 і його вирішення відноситься до цивільної юрисдикції.

Приписами ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, які визначає позивач.

Відповідно до п.2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Дозволяється об`єднувати вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги або є однорідними.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет позовної заяви, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві об`єднано вимоги до відповідача 1: Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», які відноситься до юрисдикції господарських судів, та вимогу до відповідача 2, які в даному випадку підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, в позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Відповідно до п.2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» до 1) Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», 2) ОСОБА_1 про визнання недійсним заяви та зобов`язання вчинити дії, підлягає поверненню заявнику.

При цьому, суд звертає увагу заявників на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, тобто у даному випадку роз`єднання позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 173, 174, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТО-ПРОДАКШ» до 1) Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», 2) ОСОБА_1 про визнання недійсним заяви та зобов`язання вчинити дії повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Дата підписання ухвали 12.02.2020.

Суддя О.М.Ярмак