ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 р. Справа № 917/1043/19

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой", вул. Івана Кудрі, 5, кімн. 312, м. Київ, 01042,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт", вул. Героїв Майдану, 82, офіс 3, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300,

про стягнення 11 370,35 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Павленко С.М.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання від 30.01.2020 р.

Обставини справи. Товариство з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" про стягнення заборгованості за Договором поставки № 44/20116 П від 01.01.2016 р. в сумі 11 370,35 грн., з яких: 6 865,00 грн. основної заборгованості, 2 059,50 грн. штрафу, 484,69 грн. 3% річних та 1 961,16 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 02.07.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 30.07.2019 р. на 11:30 год.

29.07.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7902).

Ухвалою суду від 30.07.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 26.09.2019 р.

16.08.2019 р. позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 8687).

Судове засідання, призначене на 26.09.2019 р. на 11:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступна дата судового засідання призначена на 19.11.2019 р.

Ухвалою суду від 19.11.2019 р. закрите підготовче провадження у справі та призначене її до судового розгляду по суті на 19.12.2019 р.

11.12.2019 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника (вх. № 13720).

В судовому засіданні 19.12.2019 р. судом досліджено матеріали справи, розгляд справи відкладено на 30.01.2020 р.

В судове засідання 30.01.2020 р. представники сторін вкотре не з`явились, причин щодо того суду не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення попередньої ухвали суду (а.с. 93-94).

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті також належне повідомлення сторін про час, дату і місце проведення судового засідання суд розглядає спір за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, 01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" (відповідачем) було укладено Договір поставки № 44/2016П від 01.01.2016 року.

Згідно даного Договору, позивач зобов`язувався поставляти відповідачу автомобільні товари (далі Товар), а відповідач зобов`язувався приймати Товар та оплачувати його на встановлених Договором умовах.

Поставка Товару на підставі цього Договору здійснюється окремими партіями, відповідно до заявок Покупця та/або видаткових накладних до цього Договору, оформлених на підставі поданих Покупцем заявок (п. 1.2 Договору).

Підтвердженням факту узгодження Сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття Покупцем Товару по видатковій накладній, виданій Постачальником, яка після її підписання сторонами має силу специфікації (п. 1.3 Договору).

Сторони домовились, що всі Товари, отримані Покупцем від Постачальника, вважаються, якщо не оговорено інше, отриманими на виконання даного Договору (п. 1.4 Договору).

Підписанням цього Договору Покупець свідчить, що особи, які будуть підписувати накладні, товарно-транспортні накладні про приймання Товару від імені Покупця, мають відповідні повноваження на таке підписання та приймання Товару в інтересах та на користь Покупця. Покупець не має права не сплачувати поставлений Постачальником Товар та відмовитися від його приймання на підставі відсутності відповідних повноважень у особи, яка підписала від його імені відповідні документи і прийняла Товар в інтересах і на користь Покупця (п. 1.5 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата за товар здійснюється шляхом:

- п. 3.1.1. перерахування грошової суми Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 7 (семи), 14 (чотирнадцяти) або 30 (тридцяти) календарних днів з моменту проведення відвантаження. Конкретний термін оплати Товару визначається видатковою накладною на поставку кожної партії Товару, підписаною уповноваженими представниками Сторін, але в будь-якому разі строк оплати не повинен перевищувати 30 (тридцять) календарних днів.

Підставою для оплати є рахунок або видаткова накладна (п. 3.2 Договору).

У випадку порушення зобов`язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність визначену даним Договором та чинним законодавством України (п. 10.1 Договору).

За затримку платежів у відповідності до ст. 3 цього Договору Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30 (тридцяти) відсотків від загальної вартості невиконаного зобов`язання (п. 10.2 Договору).

У випадку порушення (невиконання та/або неналежного виконання) Покупцем своїх зобов`язань по оплаті Товару, Постачальник в якості оперативно-господарської санкції вправі в односторонньому порядку припинити поставку Товару Покупцеві за цим Договором та в односторонньому порядку відмовитися від виконання своїх зобов`язань за цим Договором (п. 10.3 Договору).

У випадку відмови Покупця від повного або часткового приймання Товару останній зобов`язаний відшкодувати Постачальнику усі понесені у зв`язку з цим витрати та збитки та додатково сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 5% (п`яти відсотків) від вартості неприйнятого Товару (п. 10.4 Договору).

Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній № ЕПО0105277 від 05.01.2017 р. на суму 6 865,00 грн., виданій постачальником, яка є невід`ємною частиною Договору ( а.с. 13).

Вказана накладна підписана Сторонами Договору та містить відтиски печаток позивача та відповідача.

Також, в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія Довіреності від 05.01.2017 р. № 16/01-1 видана відповідачем Довгалю Олександру Валерійовичу на отримання цінностей (шина вантажна 385/55R 22.5) від позивача (а.с. 14).

Вказана довіреність містить зразок підпису Довгаля О.В. , яка відповідає підпису проставленому особою, що отримала товар, на видатковій накладній (а.с. 13).

Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Так, фактичне отримання відповідачем зазначеного товару, підтверджується підписом представника відповідача, на видатковій накладній в графі "отримав" та відтиском печатки товариства (а.с. 13). В матеріалах справи наявна належним чином завірена копія вказаної видаткової накладної.

Позивач стверджує, що відповідач у строки, погодженні Договором поставки № 44/2016П від 01.01.2016 р., вартість отриманого товару не оплатив та станом на даний час за останнім рахується заборгованість в сумі 6 865,00 грн.

Позивач вказує, що в порядку досудового врегулювання спору, позивачем було направлено відповідачу претензію-вимогу вих. №2405/2 від 24.05.2017р. про оплату заборгованості у розмірі 6 865,00 грн. (а.с. 15-16).

10.04.2019 р. позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про оплату боргу (а.с. 17, докази направлення а.с. 18), однак вимоги позивача залишені відповідачем без задоволення.

Відповідно до п. 10.8 Договору усі спори, що пов`язані із цим Договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками Сторін.

У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись статтею 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Продавців послуг та товарів для автомобілів», що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Богунська, 26 В. Суддя призначається головою Третейського суду у відповідності до чинного Регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Продавців послуг та товарів для автомобілів», з яким Сторони ознайомлені (п. 10.9 Договору).

Як свідчать матеріали справи позивач звертався до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Продавців послуг та товарів для автомобілів», із позовною заявою про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Третейським судом винесено рішення від 23.10.2017 р. № 512/09/17, яким задоволено позовні вимоги ТОВ «Мережа сервісних станцій «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ» до ТОВ «Агропродекспорт» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

В подальшому, позивач звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Продавців послуг та товарів для автомобілів», по справі № 513/09/17 від 23.10.2017 р. Господарським судом Київської області винесено ухвалу від 15.01.2018 р. по справі № 911/3530/17 якою заяву ТОВ «Мережа сервісних станцій «ТІДІСІ- ДАЛЬНОБОЙ» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Продавців послуг та товарів для автомобілів» від 23.10.2017 р. у справі № 512/09/17 р. залишено без задоволення на підставі п. 9 статті 355 ГПК України.

Відповідно до частини 4 статті 356 ГПК України після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі наказу, спір між сторонами може бути вирішений господарським судом у загальному порядку.

Так, позивач скористався правом на захист своїх інтересів відповідно до частини 4 статті 356 ГПК України та звернувся до господарського суду Полтавської області з даним позовом про стягнення з відповідача 6 865,00 грн. основної заборгованості, 2 059,50 грн. штрафу, 484,69 грн. 3% річних та 1 961,16 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог статті 525, статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 3.1.1. Договору, оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника. Конкретний термін оплати Товару визначається видатковою накладною на поставку кожної партії Товару, підписаною уповноваженими представниками сторін, строк оплати не повинен перевищювати 30 (тридцяти) календарних днів з моменту проведення відвантаження.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним Договором, щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів статті 692 Цивільного кодексу України оплатив отриманий товар не у повному обсязі та з порушенням строків, заборгованість останнього складає 6 865,00 грн.

В матеріалах справи наявні належним чином завірені копії видаткової накладної № ЕПО0105277 від 05.01.2017 р. на суму 6 865,00 грн. та Довіреності від 05.01.2017 р. № 16/01-1 (а.с. 14).

Факт поставки та отримання відповідачем товару в сумі 6 865,00 грн. за договором є доведеним та підтвердженим, тому у відповідача у відповідності з вимогами чинного законодавства виникло зобов`язання по оплаті отриманого товару на умовах договору.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6 865,00 грн. основного боргу за отриманий товар підтверджені документально та нормами матеріального права а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем заявлено до стягнення 484,69 грн. 3% річних та 1 961,16 грн. інфляційних втрат а період з 06.02.2017 р. по 14.06.2019 р. Розрахунок міститься в матеріалах справи (а.с. 7-8).

Поставка Товару була здійснена 05.01.2017 року (по видатковій накладній оплата №ЕПО0105277 від 05.01.2017р.), відповідно до вимог п. 3.1.1. Договору за поставлений Товар повинна бути здійснена протягом 30 календарних днів з моменту проведення відвантаження, тобто до 05.02.2017р.

Отже, починаючи з 06.02.2017р. позивач має право нараховувати до суми боргу 3% річних та інфляційні втрати.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що розрахунок є вірним, а відтак заявлені суми підлягають до стягнення з відповідача.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідачем було порушено зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2 059,50 грн. штрафу у відповідності до п. 10.2 Договору.

За затримку платежів у відповідності до ст. 3 цього Договору Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30 (тридцяти) відсотків від загальної вартості невиконаного зобов`язання (п. 10.2 Договору) (6 865,00 грн. * 30% = 2 059,50 грн.).

Згідно статті 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписом частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов`язання або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Здійснивши розрахунок штрафу суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума підлягає до задоволенню.

Заперечення викладені відповідачем у відзиві не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем клопотання про витребування у позивача оригіналів документів на підставі яких подано позов до суду не надходило.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В прохальній частині позовних вимог позивачем заявлено до відшкодування за рахунок відповідача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження понесених позивачем витрат в розмірі 3 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене вказані витрати залишаються судом без розгляду.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" (вул. Героїв Майдану, 82, офіс 3, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа сервісних станцій "Тідісі-Дальнобой" (вул. Івана Кудрі, 5, кімн. 312, м. Київ, 01042, ) 6 865,00 грн. основного боргу, 2 059,50 грн. штрафу, 484,69 грн. 3 % річних, 1 961,16 грн. інфляційних втрат, 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.02.2020 р.

Суддя Погрібна С.В.