ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"14" лютого 2020 р. Справа № 902/1091/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Савченко Г.І.

судді Тимошенко О.М.

розглянувши апеляційну скаргу (вх. № 322/20) Товариства з обмеженою відповідальністю "Украфлора-Вінниця" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 23.01.20 у справі № 902/1091/19 (суддя Матвійчук В.В., повний текст ухвали складено 24.01.2020 р.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украфлора-Вінниця"

про стягнення 1332437,8 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 23.01.2020 р. відмовлено в задоволенні клопотання № 18 від 20.01.2020 р., в якому відповідач просив визнати причини ненадання відзиву у встановлений судом строк поважними та встановити новий строк для вчинення процесуальних дій до 30.01.2020, відкласти підготовче засідання з урахуванням нового строку для вчинення процесуальних дій. Відмовлено в задоволенні заяви відповідача № 21 від 20.01.2020 р. про залучення до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "СКЕЛА ТЕРЦИУМ" та Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови в задоволенні клопотання № 18 від 20.01.2020 року про встановлення нового строку для вчинення процесуальних дій. Ухвалити нове рішення, яким продовжити строк для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Украфлора-Вінниця" відзиву на позовну заяву до 30 січня 2020 року.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Обов`язок держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Згідно з част.8 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 255 ГПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Частиною 3 статті 255 ГПК України зазначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе лише разом з рішенням суду, яким спір має бути вирішений по суті.

Ухвала господарського суду Вінницької області в частині відмови у задоволенні клопотання про визнання причин ненадання відзиву у встановлений судом строк поважними та встановлення нового строку для вчинення процесуальних дій до 30.01.2020 р. постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому її можливо оскаржити в апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого судового рішення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява №23436/03, § 22).

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Отже, оскільки справа №902/1091/19 по суті господарським судом Вінницької області не розглянута, а ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про визнання причин ненадання відзиву у встановлений судом строк поважними та встановлення нового строку для вчинення процесуальних дій до 30.01.2020 р. не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Украфлора-Вінниця" на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України.

Керуючись ст.ст.234, 235, 255, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу (вх. № 322/20) Товариства з обмеженою відповідальністю "Украфлора-Вінниця" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 23.01.20 у справі № 902/1091/19 повернути скаржнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, встановленому ГПК України.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.