ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 Справа № 917/1477/19

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідент. код 20077720

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт", 03191, м.Київ, вул.Смолича, 6В, кв.75, ідент. код 33147372

про стягнення 2 896 935, 83 грн.

Суддя Іванко Л.А.

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники:

від позивача: Верхацький І.В., дов.№14-193 від 17.05.2019 р.

від відповідача: не з`явився

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення 2896935,83 грн., в тому числі основний борг в сумі 1900183,62 грн., пеня в сумі 469898,63 грн., три проценти річних в сумі 150516,98 грн., інфляційні втрати в сумі 376336,60 грн. та 43454,04 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий природний газ.

Ухвалою господарського суду від 21.11.2019 р. задоволено клопотання ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" та заяву АТ "НАК "Нафтогаз України" про заміну відповідача; замінено відповідача Публічне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" - Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт".

У зв`язку з цим розглядається позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт" про стягнення 2896935,83 грн., в тому числі основного боргу в сумі 1900183,62 грн., пені в сумі 469898,63 грн., 3 % річних в сумі 150516,98 грн., інфляційних в сумі 376336,60 грн. та 43454,04 грн. сплаченого судового збору.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт" відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті спору сторони суду не надали.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 р. даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.08.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження.

З урахуванням ухвали господарського суду від 24.09.2019 р., проведення підготовчого засідання призначено на 26.09.2019 року.

26.09.2019 року ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження. Підготовче засідання відкладено на 24.10.2019 року.

22.10.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява (вх.№11420) про залучення до участі у справі ТОВ "Полтаватеплокомфорт" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.10.2019 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт". Підготовче засідання відкладено на 21.11.19 р.

24.10.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№11561) про заміну відповідача - ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" правонаступником - ТОВ "Полтаватеплокомфорт".

18.11.2019 року від представника позивача надійшла заява (вх.№12649) про заміну відповідача у справі №917/1477/19 - ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" його правонаступником - ТОВ "Полтаватеплокомфорт".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.11.2019 р. замінено відповідача у справі № 917/1477/19 публічне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт". Відкладено підготовче засідання на 19.12.2019.

Ухвалою господарського суду від 19.12.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.01.2020 р.

23.01.2020 р. ухвалою суду відкладено засідання на 18.02.2020 р.

Відповідач в засідання суду 18.02.2020 р. не з`явився.

Згідно витягу з сайту "Укрпошта" (додається) ухвала господарського суду від 23.01.2020 р. отримана відповідачем 10.02.2020 р. за довіреністю.

Таким чином вбачається, що відповідач повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні 18.02.2020 р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Полтавський тербомеханічний завод" (відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу № 5116/1718-ТЕ-24 від 18.09.2017 року (далі-Договір).

29.10.2019 р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитор), Акціонерним товариством "Полтавський тербомеханічний завод" (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу, за умовами п. 1.1. якого, за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного Боржника перед Кредитором за Договором постачання природного газу від 18.09.2017 року № 5116/1718-ТЕ-24, укладеним між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому зобов`язанні та замінює Первісного боржника у Зобов`язанні.

Пунктом 2.1 Договору сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання даного Договору дорівнює 1900183,62 грн.

Згідно п.3.1 Договору, до Нового боржника переходять обов`язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена в п.2.1 ст.2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу від 18.09.2017 №5116/1718-ТЕ-24.

Таким чином, з урахуванням договору про переведення боргу від 29.10.2019 р. та ухвали господарського суду від 21.11.2019 р., ТОВ "Полтаватеплокомфорт" є споживачем за Договором постачання природного газу від 18.09.2017 № 5116/1718-ТЕ-24 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.1. Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п.3.8 Договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією такого акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу за період з 31.10.2017 р. по 30.09.2018 р. природний газ на загальну суму 11952377,25 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 р. на суму 832717,12 грн., від 30.11.2017 р. на суму 1797468,66 грн., від 31.12.2017р. на суму 1925630,53 грн., від 31.01.2018 р. на суму 2276793,24 грн., від 28.02.2018 р. на суму 2095139,16 грн., від 31.03.2018 р. на суму 2198956,74 грн., від 30.04.2018 р. на суму 523968,64 грн., від 31.05.2018 р. на суму 254396,36 грн., від 30.09.2018 р. на суму 47306,80 грн. (а.с. 46 - 54).

Пунктом 6.1. Договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На дату звернення до суду з позовною заявою відповідач свої договірні зобов`язання по оплаті за фактично переданий природний газ виконав частково. За розрахунком позивача, несплачена сума боргу відповідача за Договором складає 1900183,62 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

В зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений газ у сумі 1900183,62 грн.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі вказаного пункту Договору, а також ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу за неналежне виконання останнім умов Договору: пеню у розмірі 469898,63 грн., 3% річних у розмірі 150516,98 грн. та інфляційні втрати у розмірі 376336,60 грн.

Отже, вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача вказані суми пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідач - ТОВ "Полтаватеплокомфорт" доказів в спростування вищевикладеного не надав, суму боргу не оспорює та не заперечує.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказувалось вище, сторонами у п. 6.1. Договору погоджено остаточний строк оплати за переданий газ, а саме - до 25-го числа (включно) місця, наступного за місяцем поставки газу.

Поставка природного газу по договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання - передачі природного газу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості за Договором постачання природного газу від 18.09.2017 № 5116/1718-ТЕ-24 в сумі 1900183,62 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем свої обов`язки в частині оплати за поставлений у жовтні - грудні 2017 р., січні 2018 р. - червні 2018 р. та вересні 2018 р. природний газ по Договору у строки, які визначено умовами зазначеного правочину, належним чином виконано не було, що підтверджується довідкою по операціях за Договором (додається, а.с. 56 - 59).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за прострочення строків оплати поставленого природного газу 3% річних у сумі 150516,98 грн. та інфляційні в сумі 376336,60 грн.

Враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов`язання, а також, перевіривши надані позивачем розрахунки пред`явлених до стягнення 3% річних, інфляційних втрат суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вказаних сум, а відтак, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач, за прострочення строків оплати поставленого природного газу, керуючись п.8.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 469898,63 грн.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені суд дійшов висновку про його правомірність і відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства України.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 43454,04грн. судового збору за платіжним дорученням № 7006359 від 11.07.2019 р.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 43454,04 грн.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт" (03191, м.Київ, вул.Смолича, 6В, кв.75, ідент. код 33147372) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідент. код 20077,83 грн., з яких: 1900183,62 грн. основного боргу, 469898,63 грн. пені, 150516,98 грн. 3% річних, 376336,60 грн. інфляційних та 43454,04 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20.02.2020 року

Суддя Іванко Л.А.