ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. Справа№ 44/236-б

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: не з`явились;

інші представники учасників провадження у даній справі: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Надра"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.09.2019

у справі № 44/236-б (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2019 у справі № 44/236-б заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича про надання згоди на продаж заставного майна задоволено, надано згоду на продаж майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край" (03127, м. Київ, пр-т. 40-річчя Жовтня, буд. 100/2; ідентифікаційний код 33630183), що є предметом забезпечення вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра".

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "Надра" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне провадження, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.09.2019 у справі № 44/236-б та відмовити арбітражному керуючому Щербаню О.М. у задоволенні клопотання про надання дозволу на продаж заставного майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2019, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Надра" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.09.2019 у справі №44/236-б, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.01.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 12.02.2020, у зв`язку з неявкою учасників провадження у даній справі.

В судове засідання 12.02.2020 учасники судового процесу не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату та місце розгляду справи.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників провадження у справі, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), судом першої інстанції вірно застосовано норми Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013.

20.04.2019 в офіційному друкованому виданні "Голос України" опубліковано Кодекс України з процедур банкрутства.

Згідно з пунктом 1 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, з 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

У відповідності до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з вказаної дати Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

За приписами пункту 4 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Так, щодо боржника застосовано ліквідаційну процедуру.

Оскільки щодо боржника застосовано процедуру ліквідації, то подальший розгляд справи слід продовжити відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду м. Києва від 30.03.2010 порушено провадження у справі про банкрутство № 44/236-б.

Постановою господарського суду міста Києва від 27.04.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Капелюшного Ігоря Вікторовича.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.07.2011 припинено повноваження ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край" - арбітражного керуючого Капелюшного Ігоря Вікторовича. Зобов`язано Державний департамент з питань банкрутства надати суду кандидатуру арбітражного керуючого для призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.01.2012 призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край" арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича. Зобов`язано арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича ознайомитись з матеріалами справи та виконати вимоги постанови Господарського суду м. Києва від 27.04.2010 Продовжено строк ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край" на шість місяців, до 11.07.2012.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.06.2012 задоволено клопотання арбітражного керуючого Щербаня О.М. та припинено його повноваження ліквідатора банкрута, а також задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край" арбітражного керуючого Середюка С.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.04.2013 задоволено заяву арбітражного керуючого Середюка Сергія Миколайовича про дострокове припинення повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край", задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та призначити ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край" арбітражного керуючого Коноплю Андрія Михайловича.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.05.2015 задоволено заяву арбітражного керуючого Коноплі А.М. про дострокове припинення повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край", задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край" арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича.

13.03.2019 до господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Щербаня О.М. про надання дозволу на реалізацію на аукціоні майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий край", що є предметом забезпечення вимог Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра".

Оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича про надання згоди на продаж заставного майна задоволено, надано згоду на продаж майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий Край", що є предметом забезпечення вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра".

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з не повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що не відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Ліквідатор надав пояснення по суті поданої заяви.

Вказана заява обґрунтована тим, що в ході проведення ліквідаційної процедури, ліквідатором було виявлено, що банкрут являється власником земельних ділянок у Васильківському районі Київської області на території Крушинської сільської ради:

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0042;

- земельна ділянка, площею 5,346 га кадастровий номер :06:018:0007;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0049;

- земельна ділянка, площею 5,3468 га кадастровий номер :06:018:0006;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0045;

- земельна ділянка, площею 5,3668 га кадастровий номер :06:026:0011;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0047;

- земельна ділянка, площею 5,3459 га кадастровий номер :06:026:0007;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0040;

- земельна ділянка, площею 5,3471 га кадастровий номер :06:026:0010;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:001:0004;

- земельна ділянка, площею 5,3459 га кадастровий номер :06:018:0015;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0033;

- земельна ділянка, площею 5,3461 га кадастровий номер :06:018:0016;

- земельна ділянка, площею 5,3460 га кадастровий номер :06:026:0012;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0048;

- земельна ділянка, площею 5,3462 га кадастровий номер :06:018:0009;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0039;

- земельна ділянка, площею 5,3460 га кадастровий номер :06:018:0010;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0034;

- земельна ділянка, площею 2,1609 га кадастровий номер :06:018:0034;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0041;

- земельна ділянка, площею 0,0412 га кадастровий номер :07:004:0044;

- земельна ділянка, площею 1,3367 га кадастровий номер :06:018:0017;

- земельна ділянка, площею 0,1646 га кадастровий номер :07:004:0038;

- земельна ділянка, площею 1,1730 га кадастровий номер :06:028:0011;

- земельна ділянка, площею 5,3466 га кадастровий номер :06:018:0012.

Зазначені земельні ділянки перебувають в іпотеці Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра".

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Ліквідатором банкрута 14.02.2019 направлено на адресу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" лист щодо надання згоди на продаж заставного майна боржника, однак, станом на день розгляду справи відповіді щодо погодження продажу наведеного вище майна ліквідатору не надано.

Зважаючи на неможливість реалізації заставного майна банкрута без згоди кредитора, вимоги якого забезпечені відповідним майном, або суду, ліквідатор банкрута звернувся до господарського суду м. Києва із заявою про надання згоди на продаж заставного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону (у редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Аналогічні норми викладені в ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частина 4 ст. 42 Закону (у редакції чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) визначає порядок надання згоди на відчуження заставного майна, згідно якого така згода є безумовною та надається заставним кредитором або судом (за відсутності згоди кредитора), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, у тому числі щодо встановлення початкової вартості цілісного майнового комплексу та порядку її зниження, оскільки такий порядок та умови передбачені і регулюються Законом.

Частинами 5-7 ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства якщо до складу майна може входити майно, яке не є предметом забезпечення, і майно, яке є предметом забезпечення, умови продажу розглядаються і комітетом кредиторів, і забезпеченими кредиторами. При цьому в початковій ціні окремо виділяється початкова ціна обох зазначених видів майна. Кошти, отримані від продажу такого лота, розподіляються між забезпеченими кредиторами та іншими кредиторами пропорційно до початкової ціни майна, що є предметом забезпечення, та іншого майна. Комітет кредиторів, забезпечений кредитор можуть прийняти рішення про: надання згоди на продаж майна на запропонованих умовах; надання згоди на продаж майна, змінивши умови продажу; відмову в наданні згоди на продаж майна з обґрунтуванням причин. У разі якщо комітет кредиторів або забезпечений кредитор прийняв рішення про відмову в наданні згоди на продаж майна або не прийняв жодного рішення на засіданні комітету кредиторів чи протягом 20 днів з дня, коли забезпечений кредитор одержав чи мав одержати умови продажу, або якщо арбітражний керуючий не згоден з прийнятим комітетом кредиторів або забезпеченим кредитором рішенням, арбітражний керуючий зобов`язаний звернутися до суду. У такому разі умови аукціону визначаються судом.

Суд першої інстанції, задовольняючи вказане клопотання ліквідатора, дійшов висновку щодо обґрунтованості поданої заяви та її задоволення.

Так, судом встановлено, що в матеріалах справи містяться звіти арбітражного керуючого Щербаня О.М. (від 18.11.2015 № 44/236/5, від 14.06.2017 № 44/236/17, від 18.09.2017 № 44/236/13), в яких останній зазначав наступне: «При здійсненні повноважень ліквідатора з`ясовано, що ТОВ «Щедрий край» є власником п`ятдесяти трьох земельних ділянок у Васильківському районі Київської області. Відповідні документи містяться в матеріалах справи суду. Зазначені земельні ділянки перебувають в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». На даний час продаж зазначених земельних ділянок є неможливим, оскільки їх цільовим призначенням є «ведення особистого селянського господарства», а підпунктом б пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що унеможливлює підготовку ліквідаційного балансу».

Судова колегія, дослідивши законодавство України вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпунктом б пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Судовою колегією з відкритих джерел Публічної кадастрової карти України було досліджено та встановлено, що по кадастровим номерам відповідних земельних ділянок, які знаходяться в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», вказані земельні ділянки призначені для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, на час винесення оскаржуваної ухвали не допускалася купівля-продаж або іншим способом відчуження таких земельних ділянок. На що, як було зазначено вище, у своїх звітах посилався ліквідатор Щербань О.М. раніше.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не встановивши, що спірні земельні ділянки, щодо яких суд надавав згоду на їх продаж, не можуть бути продані та відчужені, в порушення вимог законодавства задовольнив вимоги ліквідатора та без належного на те обґрунтування надав згоду на продаж цих земельних ділянок, які знаходились в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та на праві власності належали банкруту.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Надра" підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняття нового рішення, яким слід відмовити у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича про надання згоди на продаж заставного майна.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 267-271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Надра" задовольнити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 25.09.2019 у справі № 44/236-б - скасувати.

2. Прийняти нове рішення, яким:

«Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича про надання згоди на продаж заставного майна».

3.Матеріали справи № 44/236-б повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288 - 291 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 17.02.2020.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

Б.В. Отрюх