ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1655/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання - Федорончук Д.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Піндюр Т.С., довіреність № 0-15-0,6-4/62-20, дата видачі: 03.01.2020р.;

від відповідача - Саламаха О.В., ордер ОД № 153079, дата видачі: 01.07.2019р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лад-Агро»

на рішення Господарського суду Одеської області від „26" листопада 2019р., повний текст якого складено та підписано « 29» листопада 2019 р.

у справі № 916/1655/19

за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

до відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лад-Агро»

про стягнення 53376,96 грн. шкоди,

головуючий суддя - Малярчук І.А.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 13.02.2020 року згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лад-Агро» про стягнення з останнього шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у розмірі 53376,96 грн. на користь Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області.

Позовну заяву обґрунтовано використанням Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Лад-Агро», в особі голови Ульченка Дем`яна Дем`яновича, земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 39,00 га, яка розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту) без правовстановлюючих документів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.11.2019р. (суддя Малярчук І.А.) задоволено повністю позов Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Лад-Агро" про стягнення 53376,96грн. шкоди.

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Лад-Агро" на користь Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області 53376 грн. 96коп. шкоди. Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Лад-Агро" на користь Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 1921 грн. судового збору.

Рішення мотивовано використанням відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що в свою чергу спричинило збитки державі.

Судом зазначено, що наявність всіх елементів цивільно-правової відповідальності повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: факт наявності шкоди та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача підтверджено актом обстеження земельної ділянки від 25.05.2018р. №298-ДК/235/АО/10/01/-18, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.06.2018р. №298-ДК/351/АП/09/01/-18, про протиправність поведінки та вину відповідача у заподіянні шкоди свідчать постанова позивача від 31.07.2018р. № 298-ДК/0104По/08/01/-18) та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019р. по справі № 502/1984/18. Таким чином, в діях Відповідача наявні всі елементи правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 53 376,96 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Лад-Агро" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2019 у справі №916/1655/19 скасувати та прийняти нову постанову по справі, якою відмовити в позові Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області в повному обсязі.

Скаржник вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що в Акті обстеження земельної ділянки від 25.05.2018р площу земельної ділянки визначено без будь-яких замірів площі, орієнтовно, із чого скаржник доходить висновку про те, що розмір шкоди визначено неправомірно. Крім того, скаржник зазначає, що ним не підписано акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.06.2018р., протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2018р. через незгоду із встановленим розміром площі земельної ділянки, що перевірялась.

Оскільки розмір площі земельної ділянки визначено без дотримання законодавчо встановленої процедури, скаржник вважає, що неможливо правильно розрахувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття такої земельної ділянки. А за відсутності встановленого розміру шкоди, рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2019 року підлягає скасуванню та в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Крім того, скаржник зазначає, що господарським судом проігноровано Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 року, яка передбачає встановлений законодавством порядок замірів та визначення площ земельних ділянок.

Скаржник також зазначає, що оскільки Головне управління Держгеокадастру в Одеській області при перевірці земельної ділянки, яку нібито самовільно зайняв СВК "Лад-Агро", та складанні Акту обстеження земельної ділянки не запросило розробника документації із землеустрою для визначення розміру площі та розташування земельної ділянки, посилання на недопустимий доказ - Акт обстеження земельної ділянки №298-ДК/235/АО/10/01/-18 від 25.05.2018 для визначення шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки у розмірі 53 376,96 грн. є неправомірним. Господарським судом не враховано, що доказування, не можу ґрунтуватись на припущеннях.

На думку скаржника, відшкодування шкоди у розмірі 53 376,96 грн. за нібито самовільне зайняття СВК "Лад-Агро" земельної ділянки загальною площею 39,00 га, що розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області не має законних підстав, а саме: притягнення до відповідальності за відсутності складу цивільно-правового правопорушення, ненадання належних, допустимих та достатніх доказів.

Крім того, скаржник зазначає, що СВК «Лад-Агро» упродовж 2018-го року справно сплатило відшкодування у загальному розмірі 113280,96грн., що значно більше, ніж 53376,96грн., розрахованої позивачем шкоди. Стягнення збитків за нібито самовільне зайняття земельної ділянки є спробою повторного притягнення СВК «Лад-Агро» до відповідальності, що суперечить ст. 61 Конституції України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лад-Агро» на рішення Господарського суду Одеської області від „26" листопада 2019р. у справі №916/1655/19, призначено розгляд апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лад-Агро» до розгляду на 13 лютого 2020 року о 10:30 год.

У відзиві на апеляційну скаргу від 30.01.2020 позивач просив апеляційну скаргу СВК «Лад-Агро» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2019 року по справі №916/1655/19 без змін.

В судовому засіданні 13.02.2020 представником СВК «Лад-Агро» надано пояснення по справі та клопотання про залучення доказів до матеріалів справи №916/1655/19.

Розглянувши у судовому засіданні пояснення по справі та клопотання СВК «Лад-Агро» про залучення до матеріалів справи доказів, колегія суддів залучає вказані документи до матеріалів справи, проте залишає їх без розгляду, оскільки ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. у справі відкрито апеляційне провадження та встановлено строк для подання іншим учасникам справи відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо), оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 23.12.2019р. СВК «Лад-Агро» отримано 30.12.2019р. Останнім строком для подання будь-яких заяв або клопотань є 09.01.2020р. (з врахуванням поштового перебігу).

Таким чином, вказані пояснення та клопотання про залучення доказів подано з пропуском встановленого ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. строку.

В судовому засіданні представник скаржника просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 18.04.2018р. №298-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» постановлено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки орієнтовною площею 39,00 га на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Згідно акту Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Одеській області №298-ДК/235/АО/Ю/01/-18 від 25.05.2018р. земельна ділянка, орієнтовною площею 39га, розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту) засіяна сільськогосподарською культурою - пшеницею та вздовж ділянки розташована лісосмуга, яка розділює ділянку на дві рівні частини. Акт складено за участю державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл - Шевченка А.М., сільського голови Червоноярської сільської ради Кукурудзи В.В.

Також державним інспектором складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 06.06.2018р. №298-ДКУ351/АП/09/01/-18, згідно якого земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 39,0га, розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту), самовільно зайнята та обробляється СВК «Лад-Агро».

На підставі вказаних актів державним інспектором ГУ Держгеокадастру складено протокол про адміністративне правопорушення №298-ДК/0112П/07/01/-18 від 19.07.2018р. та 31.07.2018р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №298-ДК/0104По/08/01/-18 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 КУпАП.

Також позивачем здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки СВК «Лад-Агро», за яким сума шкоди складає 53376,96грн.

Як вбачається із витягу з протоколу №17 від 19.10.2017р. засідання комісії з врегулювання проблемних питань у сфері земельних відносин та наповнення місцевих бюджетів від плати за землю та продажу земельних ділянок, вирішено визначити розмір суми втрат від можливого недоотримання коштів до бюджету за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Червоноярської сільської ради (за межами населеного пункту) без правовстановлюючих документів, які посвідчують право користування земельними ділянками у 2018 році в розмірі: СВК «Лад-Агро» - 113280,96грн. за користування 39га ріллі із розрахунку 2904,64грн. за 1 га, що становить 8% від нормативної грошової оцінки, без урахування коефіцієнту індексації на 2018 рік. Визначені суми підлягають перерахуванню на бюджетний рахунок УДК у Кілійському районі ГУДКСУ в Одеській області з 01.01.2018р. Періодичність внесення плати за фактичне користування - щомісячно.

На виконання протокольного рішення від 19.10.2017р. відповідач сплачував визначену суму за платіжними дорученнями №40 від 11.01.2019р. на суму 9440,08грн., №1383 від 20.12.2018р. на суму 9440,08грн., №1288 від 26.11.2018р. на суму 9440,08грн., №1147 від 29.10.2018р. на суму 9440,08грн., №1036 від 27.09.2018р. на суму 9440,08грн., №910 від 29.08.2018р. на суму 9440,08грн., №771 від 27.07.2018р. на суму 9440,08грн., №660 від 26.06.2018р. на суму 9440,08грн., №561 від 29.05.2018р. на суму 9440,08грн., №375 від 26.04.2018р. на суму 9440,08грн., №251 від 29.03.2018р. на суму 9440,08грн., №170 від 26.02.2018р. на суму 9440,08грн. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Абз.16 ч.1 ст.1 Закону України ,,Про державний контроль за використанням та охороною земель від 19.06.2003 р. № 963-IV (із змінами) передбачає, що самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ч.ч.1, 3, 4 ст.225 ГК України).

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які б могли реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використання та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Так, статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право ореади земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що оформлення речових прав на земельну ділянку, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У п.1.2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз`яснено, що за змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 Цивільного кодексу України, статей 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб`єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об`єкта нерухомості (власності). Пунктом 2.1 постанови визначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Згідно зі ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі.

На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 № 110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Як вірно встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду,

Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки площею 39,00га на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту), за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки від 25.05.2018р. №298-ДК/235/АО/10/01/-18. Із вказаного акту вбачається, що зазначена земельна ділянка, площею 39,00га засіяна сільськогосподарською культурою - пшеницею.

Наведені обставини стали підставою для складання ГУ Держгеокадастру в Одеській області акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 06.06.2018р. №298-ДК/351/АП/09/01/-18, яким встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 39,00га, розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту), самовільно зайнята та обробляється СВК «Лад-Агро», в особі голови Ульченка Д.Д.

По факту самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 39,00га позивачем було складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2018р. №298-ДК/0112П/07/01/-18 та 31.07.2018р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №298-ДК/0104По/08/01/-18 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 КУпАП.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.11.2018р. по справі №502/1984/18 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Одеській області про скасування постанови відповідача від 31.07.2018р. №298-ДК/0104По/08/01/18 позовні вимоги задоволено частково, скасовано постанову №298-ДК/0104По/08/01/18 від 31.07.2018р. і надіслано справу на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019р. по справі №502/1984/18 рішення Кілійського районного суду Одеської області від 27.11.2018р. скасовано, прийнято по справі нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

За фактом самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 39,00га позивачем згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. №963, розраховано шкоду, яка складає 53376,96грн.

До справи сторонами не подано доказів наявності у відповідача правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 39,00 га, доказів права користування цією земельною ділянкою.

Отже, за таких умов землекористування відповідачем спірною земельною ділянкою відбувається без правовстановлюючих документів та є самовільним. За таких обставин, судова колегія зазначає, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності, а саме акт обстеження земельної ділянки, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення є належними та достатніми доказами факту використання відповідачем земельної ділянки площею 39 га на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області без правовстановлюючих документів.

Розмір земельної ділянки встановлений зазначеними документами та становить 39 га.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням змісту проведених Управлінням обстежень та перевірки, а також складених за їх результатами матеріалів, беручи до уваги відсутність жодних доказів того, що СВК,,Лад-Агро» використовує земельну ділянку на підставі документів, які за діючим законодавством надають таке право, дії відповідача підпадають під ознаки самовільного користування землею.

Доводи апелянта про те, що позивач здійснював обміри спірної земельної ділянки не відповідно до нормативно-правових та законодавчих актів, не в установленому порядку, не відповідними повіреними засобами для обміру, що потягло за собою неправильне нарахування шкоди, у розмірі 53376,96грн., судова колегія відхиляє, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів в підтвердження таких доводів , до того ж у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019р. по справі №502/1984/18 зазначено, що «…19.10.2017р. відбулось засідання комісії Кілійської РДА з врегулювання проблемних питань у сфері земельних відносин та наповнення місцевих бюджетів від плати за землю та продажу земельних ділянок, на якому відповідним рішенням для СВК «Лад-Агро» визначений розмір суми відшкодування збитків від можливого недоотримання коштів до бюджету за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Червоноярської сільської ради (за межами населеного пункту) без правовстановлюючих документів, які посвідчують право користування земельними ділянками у 2018 році у розмірі 8,0% від нормативної грошової оцінки у сумі 113280,96 грн. за користування 39 га ріллі… …З платіжних доручень вбачається, що з лютого 2018 року по жовтень 2018 року СВК «Лад-Агро» сплачувало орендну плату за землю…».

Отже, протокол засідання комісії Кілійської РДА від 19.10.2017р., на якому відповідач та РДА намагались дійти згоди стосовно плати за фактичне користування спірною земельною ділянкою площею 39га, вказує, що відповідач користувався саме земельною ділянкою вказаної площі, що в подальшому при розгляді даної господарської справи заперечував.

До справи також подані пояснення голови Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області Кукурузи В.В., згідно яких останній підтвердив факт використання СВК «Лад- Агро» земельної ділянки площею 39 га, яка розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту) на підставі витягу з протоколу №17.

Отже, є безпідставним твердження скаржника стосовно того, що при обмірі спірної земельної ділянки позивач діяв у спосіб, що суперечить чинному законодавству, за умови ще й того, що законодавство не забороняє визначення площі земельної ділянки через фактичний її вимір та особливого способу проведення заміру не встановлює.

Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника, що відшкодування шкоди у розмірі 53 376,96 грн. за нібито самовільне зайняття СВК "Лад-Агро" земельної ділянки загальною площею 39,00 га, що розташована на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області не має законних підстав, а саме: притягнення до відповідальності за відсутності складу цивільно-правового правопорушення, ненадання належних, допустимих та достатніх доказів, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правомірно встановлено в діях СВК "Лад-Агро" наявність складу правопорушення у вигляді заподіяння шкоди шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, а саме:

- неправомірність поведінки відповідач всупереч положенням ЗК України самовільно зайняв земельну ділянку, внаслідок чого завдав шкоди державі;

- наявність шкоди самовільним зайняттям земельної ділянки заподіяно шкоду в сумі 53376,96 грн, розрахунок якої вірно здійснено Управлінням згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. № 963 (із змінами);

- причинний зв`язок між неправомірною поведінкою та шкодою саме в результаті самовільного зайняття земельної ділянки СВК «Лад-Агро» заподіяно шкоду в розмірі ціни позову;

- вина СВК «Лад-Агро» порушило вимоги, встановлені ЗК України, будучи обізнаним про те, що в Україні заборонено самовільне зайняття земельних ділянок.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість, доведеність позовних вимог, а тому задоволення їх в повному обсязі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на встановлений ст. 14 Господарського процесуального кодексу України принцип диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача по справі.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лад-Агро» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2019 у справі №916/1655/19 - без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

19.02.2020р

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький