ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року Справа № 926/2771/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька"

до відповідача Підприємства з іноземними інвестиціями товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія "Грін Рей"

про стягнення заборгованості в сумі 322240 грн

Суддя О.Г. Проскурняк

Секретар судового засідання І.В. Циганчук

Представники сторін:

Від позивача - адвокат Сімків Є.В. ордер серія СЕ № 1003018 від 08 січня 2020 року.

Від відповідача - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свіженька" звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Підприємства з іноземними інвестиціями товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія "Грін Рей" про стягнення заборгованості в сумі 322240 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 02 січня 2016 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 02/01, згідно якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товари (м`ясопродукти та субпродукти в асортименті), а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та здійснити оплату за нього в порядку та строки, передбачені Договором.

Далі позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконав умови договору в частині оплати за отриманий товар, в результаті чого виник борг у сумі 320 000,00 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2019 року, справу № 926/2771/19 передано судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі № 926/2771/19 та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 08 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 08 січня 2020 року в підготовчому засіданні у справі № 926/2771/19 оголошено перерву до 21 січня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21 січня 2020 року, за клопотанням позивача та у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 06 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі № 926/2771/19 та призначено справу до розгляду по суті на 14 лютого 2020 року.

В судовому засіданні 14 лютого 2020 року адвокат позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судових засіданнях не скористався, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надсилання судом ухвал на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відзив на позов відповідач не надав, тим самим не скористався своїм правом на захист.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 14 лютого 2020 року відповідно до статті 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі-ГК України) унормовано, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

02 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Свіженька" (далі - продавець) та Підприємством з іноземними інвестиціями товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія "Грін Рей" (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу № 02/01.

Згідно пункту 7.1 Договору, цей договір набуває законної сили з моменту його підписання і діє до повного виконання взаємних обов`язків по всіх пунктах цього документа.

Договір підписано уповноваженими особами; у встановленому порядку не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним. Таким чином, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 2.1. Договору поставки №02/01 від 02 січня 2016 року, продавець взяв на себе обов`язок передати товар покупцю в асортименті, кількості та якості, що вказано в накладній, забезпечити якість товару, що передається покупцеві.

В той же час, згідно пункту 2.2. вказаного Договору, покупець зобов`язався прийняти товар від продавця та здійснити оплату за нього в порядку та строки, передбачені цим Договором.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору, предметом договору є м`ясопродукти та субпродукти в асортименті. Номенклатура, кількість, вартість та інші характеристики визначаються для кожної окремої партії Товару відповідно до заявки Покупця та відображаються в накладній на передачу товару.

Як вбачається зі матеріалів справи, а саме: товаро-транспортної накладної № 0000266 від 17 листопада 2017 року, видаткової накладної № РН-0000266 від 17 листопада 2017 року та товаро-транспортної накладної № 0000267 від 20 листопада 2017 року, видаткової накладної № РН-0000267 від 20 листопада 2017 року, позивачем виконано умови укладеного договору та поставлено (продано) відповідачу м`ясо свинини полутушки в кількості 10 317,50 кг на загальну суму 612 768,92 грн.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно положень пунктів 4.1., 4.2. Договору, ціна на товар, що поставляється покупцеві, встановлюється в національній валюті України. Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахуванням грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця, або готівкою протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару покупцеві.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що позивач покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, поставивши покупцю обумовлений товар, а відповідач свої зобов`язання виконав неналежним чином, зокрема не сплативши повну суму за поставлений товар, заборгувавши позивачу 427 768,91 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача за вищевказаним договором на загальну суму 427 768,91 грн. підтверджується також гарантійним листом № 6 від 16 січня 2018 року, згідно умов якого, відповідач зобов`язався погасити заборгованість протягом 4 місяців, а саме: до 24.01.2018 року - 100 000,00 грн., до 31.01.2018 року - 100 000,00 грн., до 07.02.2018 року - 100 000,00 грн., до 16.02.2018 року - 127 768,91 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу № 02/01 від 02 січня 2016 року та гарантійним листом № 6 від 16 січня 2018 року відповідач виконав частково, оплативши позивачу 282 768,92 грн., в результаті чого заборгованість Підприємства з іноземними інвестиціями товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія "Грін Рей" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Свіженька" становить 320 000,00 грн., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками актом звірки взаєморозрахунків від 01 листопада 2019 року.

При цьому, на переконання суду, підписання акта звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 910/1389/18 від 05 березня 2019 року.

Згідно положень частини 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, виходячи з норм чинного законодавства, погоджується з останнім та вважає обґрунтованим стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 2 240,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити.

Судові витрати, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 194, 196, 219. 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія "Грін Рей" (60300, Чернівецька обл., м. Новоселиця, вул. Центральна, 93, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свіженька" (60350, Чернівецька обл., Новоселицький район, с. Тарасівці, вул. Центральна, 1, , р/рах НОМЕР_1 в Чернівецькій філії ВАТ ВТБ Банк Чернівецьке РУ МФО 356583) - 322 240,00 грн. заборгованості з яких 320 000,00 грн - заборгованості по договору купівлі-продажу, 2 240,00 грн. - інфляційних втрат та 4 800,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано - 17 лютого 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк