ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2020р. Справа №905/2199/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» (36029, м.Полтава, вул.Зіньківська, 6, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка, 1, )

про стягнення 440112 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод», м.Полтава звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь про стягнення заборгованості за договором №478 від 07.03.2019р. в сумі 440112 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №478 від 07.03.2019р. (на придбання технологічного обладнання) в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару.

Ухвалою суду від 09.12.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/2199/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №09/141 від 21.01.2020р. підтвердив факт поставки товару за договором №478 від 07.03.2019р. на загальну суму 440112 грн, та, з посиланням на скрутне фінансове становище, перебування потужностей підприємства у населеному пункті, в якому проводиться антитерористична операція (м.Маріуполь Донецької області) та загостренням соціально-політичної ситуації в країні, просив суд відстрочити виконання рішення суду на 4 місяці.

Окремо вимоги про відстрочку виконання рішення також були викладені відповідачем у заяві №09/142 від 21.01.2020р.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду з порушенням строку, встановленого ухвалою від 09.12.2019р. про відкриття провадження у справі. Разом з тим, враховуючи зміст клопотання №09/3183 від 23.12.2019р. Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», з метою повного та всебічного розгляду справи, суд приймає до уваги вказану заяву по суті спору та розглядає спір з урахуванням викладених у відзиві пояснень відповідача.

Відповідь на відзив, подання якої в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком позивача, до господарського суду не надходила.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Як свідчать матеріали справи, 07.03.2019р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) був підписаний договір №478 (на придбання технологічного обладнання), за змістом п.п.1.1, 2.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених цим договором. Кількість, номенклатура, обладнання зазначаються у специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємними частинами.

За змістом п.п.10.4, 10.5 договору №478 від 07.03.2019р. останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020р.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст.712 Цивільного кодексу України та ст.ст.264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст.655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, постачальником та покупцем за договором №478 від 07.03.2019р. було підписано, зокрема, специфікацію №2 від 25.03.2019р., якою сторони узгодили найменування, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість товару та порядок проведення оплати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом №88 від 24.05.1995р. Міністерства фінансів України, документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.4, 2.5 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до умов специфікації №2 від 25.03.2019р. обладнання постачається на умовах DDP м.Маріуполь, склад покупця у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010р. протягом 150 календарних днів від дати проведення передоплати у розмірі 40% від суми, визначеної у специфікації з правом дострокової поставки.

Як вбачається з матеріалів розглядуваного позову, 07.08.2019р. постачальником та покупцем було погоджено поставку товару відповідно до умов специфікації №2 від 25.03.2019р. з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів від дати поставки (лист-заявка №110/3403 від 01.08.2019р. Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», лист-відповідь №12/21-006164 від 07.08.2019р. Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод»).

Як свідчить представлена до матеріалів справи видаткова накладна №669-39 від 23.08.2019р. на підставі укладеного сторонами договору №478 від 07.03.2019р. у серпні 2019 року Приватним акціонерним товариством «Полтавський турбомеханічний завод» було поставлено відповідачу товар, погоджений сторонами у специфікації до цього правочину, на суму 440112 грн.

Як вказувалось судом, у відзиві факт поставки товару за договором №478 від 07.03.2019р. на підставі видаткової накладної №669-39 від 23.08.2019р. відповідачем не заперечувався.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами поставку товару на суму 440112 грн в межах договору №478 від 07.03.2019р.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №478 від 07.03.2019р. обов`язок щодо оплати товару у визначений угодою строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за наведеним правочином в сумі 440112 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.п.5.1 5.3 специфікації №2 від 25.03.2019р. до договору №478 від 07.03.2019р. оплата за товар здійснюється двома частками: шляхом проведення передоплати у розмірі 40% від суми цієї специфікації шляхом перерахування грошових коштів на підставі виставленого постачальником рахунку на поточний рахунок постачальника протягом 5 банківських днів; покупець зобов`язується здійснити другий платіж в розмірі 60% від загальної вартості цієї специфікації протягом 30 календарних днів від дати поставки обладнання.

Отже, з огляду на погоджені сторонами умови специфікації №2 від 25.03.2019р. до договору №478 від 07.03.2019р., за висновками суду строк виконання покупцем грошового зобов`язання за договором на придбання технологічного обладнання (оплати відпущеного на підставі видаткової накладної №669-39 від 23.08.2019р. товару) є таким, що настав.

Як зазначалось судом, у відзиві №09/141 від 21.01.2020р. Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» вказувало про те, що останній за поставлену за договором №478 від 07.03.2019р. продукцію протягом обумовленого у специфікації №2 від 25.03.2019р. строку не розрахувався.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №478 від 07.03.2019р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення заборгованості у сумі 440112,00 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

У відзиві №09/141 від 21.01.2020р. та заяві №09/142 від 21.01.2020р. Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» просило суд надати останньому відстрочку виконання рішення суду на 4 місяці.

Розглянувши вказане клопотання, господарський суд зазначає про наступне.

Заява відповідача мотивована тяжким фінансовим становищем Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», перебуванням потужностей підприємства у населеному пункті, в якому проводиться антитерористична операція (м.Маріуполь Донецької області), наявної заборгованість держави та загостренням соціально-політичної ситуації в країні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження свого клопотання відповідачем представлено до матеріалів справи звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2019 року та довідку за підписом головного бухгалтера Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», за змістом якої станом на 20.01.2020р заборгованість бюджету перед відповідачем з відшкодування ПДВ становить ,30 грн.

Наведений відповідачем у заяві про відстрочку виконання рішення перелік обставин, а саме: складне фінансове становище, неможливість здійснення господарської діяльності у повному, належному обсязі через перебування у зоні проведення антитерористичної операції, значна заборгованість держави не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст.6 Цивільного кодексу України, взяв на себе відповідні зобов`язання (прийняти товар та здійснити своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договором.

Згідно з положеннями ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.1, абз.4 ст.44 Господарського кодексу України).

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018р. у справі №910/15430/16, від 27.04.2018р. у справі №910/313/17 та від 02.05.2018р. у справі №910/3816/16.

В свою чергу, представлена відповідачем копія звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 9 місяців 2019 року не є доказом скрутного фінансового становища, а є тільки одними з елементів, які свідчать про незадовільний фінансовий стан підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.02.2018р. у справі №906/434/17, в якій зазначено: «балансом (звіт про фінансовий стан) за І півріччя 2017 року підтверджується, що підприємство є збитковим за результатами господарської діяльності у І півріччі 2017 року, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності».

Водночас, згідно з положеннями ч.1 ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником:

- майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

- продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

- одержаних доходів;

- іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до положень чинного законодавства, останньому як юридичній особі можуть належати не лише отримані доходи, а й майно - суто нерухомі та рухомі речі - будівлі, споруди, земельні ділянки, засоби виробництва, активи, однак і грошові кошти, цінні папери, майнові права, тощо.

Належними доказами відсутності коштів та майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, зокрема є довідки з банківських установ, в яких відкриті рахунки відповідача, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час; інвентаризаційні відомості, що містять інформацію про його майнові активи (рухоме, нерухоме майно, основні засоби виробництва на яке можливо звернути стягнення), які заявником до матеріалів справи не представлено.

Таким чином, обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими та такими, що відповідають визначеним в ст.331 Господарського процесуального кодексу України обставинам, за наявності яких надається відстрочка або розстрочка виконання рішення.

З огляду на те, що вимоги відповідача позбавлені належного доказового обґрунтування та правових підстав, суд відмовляє у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про відстрочку виконання рішення суду на 4 місяці.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 6601,68 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваної позовної заяви позивач сплатив судові витрати у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством, Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (0,32 грн) в порядку норм ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, до позовної заяви Приватним акціонерним товариством «Полтавський турбомеханічний завод» додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, у якому заявником зазначено про намір надати суду докази понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу у порядку, визначеному ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вказана заява позивача буде розглянута за умови надходження відповідних доказів до господарського суду протягом визначеного у наведеній вище нормі процесуального кодексу України строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» (36029, м.Полтава, вул.Зіньківська, 6, ) заборгованість за договором №478 від 07.03.2019р. в сумі 440112,00 грн, а також судовий збір у розмірі 6601,68 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 07.02.2020р.

Повний текст рішення складено та підписано 11.02.2020р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця