ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.02.2020 Справа № 908/360/20

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши матеріали заяви вих. № 363 від 12.02.2020 про видачу судового наказу

заявника: Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», (69032 м. Запоріжжя, пр.Металургів, 11) до боржника: ТОВ Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство - 461, (адреса місцезнаходження, зазначена у заяві: 69091, м. Запоріжжя, вул.Нижньодніпровська, 8; адреса місцезнаходження згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру: 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 80)

за вимогою про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 14.02.2020 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/360/20 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Із змісту поданої КП «ВРЕЖО №7» заяви слідує, що вимога про стягнення суми грошової заборгованості виникла на підставі договору оренди нежитлового приміщення №1328/13 від 24.08.2005 з подальшими змінами. Заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника:

- на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя заборгованості зі сплати 70% орендної плати в розмірі 58131,47 грн. та штрафні санкції в розмірі 290,66 грн.;

- на користь КП «ВРЕЖО №7» - заборгованості зі сплати 30% орендної плати в розмірі 16536,39 грн. та штрафні санкції в розмірі 82,68 грн.

Зі змісту статті 148 ГПК України вбачається, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

З частини 4 ст. 152 ГПК України вбачається, що суд перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі.

В поданій заяві про видачу судового наказу не зазначеного повного найменування боржника (вказано ТОВ Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461) та вказано місцезнаходження боржника 69091, м.Запоріжжя, вул.Нижньодніпровська, 8.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державної реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань повним найменуванням боржника є Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке пусконалагоджувальне підприємство 461» (); місцезнаходженням вказаної юридичної особи є: 69035, м.Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 80.

Таким чином, при оформленні заяви про видачу судового наказу не додержано усіх вимог, визначених ч. 2 ст. 150 ГПК України щодо змісту заяви.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні заяви про видачу судового наказу на підставі пункту 1 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» у видачі судового наказу за заявою вих. № 363 від 12.02.2020.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала підписана 20.02.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва