ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. Справа № 924/1298/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" с.Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області

до Теофіпольської селищної ради смт Теофіполь Хмельницької області

про стягнення 142857,79грн.

Представники сторін: не з`явилися

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" с.Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області до Теофіпольської селищної ради смт Теофіполь Хмельницької області про стягнення 142857,79грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у відповідності до досягнутої згоди з істотних умов, які знайшли своє відображення в договорі на поточний ремонт №71 від 28.12.2018, позивач узяв на себе зобов`язання щодо проведення поточного ремонту дорожнього покриття по вул. Франка що у м. Теофіполь. Зазначає, що по завершенню ремонтних робіт, позивач надіслав на адресу відповідача лист з доданими до нього договором №71 від 28.12.2018 року, актами, звітною та проектно-кошторисною документацією, які були підписані позивачем. Відповідач повернув зазначений лист звернення позивачу, аргументуючи це рішення перебуванням селищного голови на лікарняному. Позивач, посилаючись на ст. 640, ч. 2 ст. 642 ЦК України та постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, вказує, що договір №71 від 28.12.2018 є укладеним. Відтак, як вказує позивач, беручи до уваги належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором, у відповідача рахується заборгованість за договором у сумі 142857,79грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.12.2019 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі за позовом Приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" с.Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області до Теофіпольської селищної ради смт Теофіполь Хмельницької області про стягнення 142857,79грн., розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.01.2020.

13.01.2020 відкладено підготовче засідання у справі №924/1298/19 на 27.01.2020 із занесенням до протоколу судового засідання.

27.01.2020 підготовче засідання відкладалось на 03.02.2020, про що вказано в протоколі судового засідання від 27.01.2020.

Ухвалою суду від 03.02.2020 закрито підготовче провадження у справі №924/1298/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 12 лютого 2020 року.

Представник позивача в судове засідання 12.02.2020 не з`явився, до суду надіслав клопотання від 10.02.2020 про перенесення засідання на будь-яку іншу дату, оскільки представник станом на час та дату судового засідання у даній справі перебуватиме у відрядженні.

Частиною другою ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4)необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, проаналізувавши наведені у клопотанні аргументи щодо неможливості явки в судове засідання представника позивача адвоката Захаркевича О.В., суд відхиляє останні та не визнає причини неявки поважними, оскільки позивач не долучив до матеріалів справи належних та достатніх доказів на підтвердження перебування представника у відрядженні.

Додатково суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Отже, позивач у справі не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частиною третьою статті 56 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника заявником не доведено. Також суд враховує, що призначаючи справу №924/1298/19 до судового розгляду по суті на 12.02.2020, суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов`язковою, а також не викликав у засідання суду конкретного представника позивача.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного та зважаючи на приписи п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про перенесення судового засідання та вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Відповідач також не забезпечив явку свого представника в судове засідання 12.02.2020, на адресу суду надіслав клопотання №97 від 05.02.2020 про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. В клопотанні відповідач вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та заперечує проти їх задоволення.

Крім того, у відзиві на позовну заяву від 03.01.2020 відповідач вказує, що Теофіпольська селищна рада договір №71 від 28.12.2018 не укладала і не мала наміру укладати, так як відповідачем був укладений договір №47 від 23.05.2018 на проведення капітального ремонту вулиці І.Франка. Тому, як вказує відповідач, виконання поточного ремонту після проведення капітального ремонту було недоречним. Звертає увагу, що усі додані до договору документи були виготовлені самостійно позивачем без відома селищної ради та не були нею підписані. Враховуючи, що позовні вимоги не підтверджені жодними належними, допустимими і достовірними доказами, позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

28.12.2018 приватне підприємство "Строй-сервіс-999" звернулось до Теофіпольської селищної ради з листом №91 від 28.12.2018, у якому повідомляло, що у відповідності до попередньої домовленості підприємство взяло на себе та виконало зобов`язання щодо проведення поточного ремонту дорожнього покриття по вул. І. Франка, смт. Теофіполь Хмельницької області. Задля приведення у відповідність правовідносин з наведених вище реалізованих зобов`язань підприємство просило селищну раду погодити та підписати: договір №71 від 28.12.2018р. в запропонованій редакції, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на будівництво "Поточний ремонт дорожнього покриття дороги по вулиці Франка, смт. Теофіполь, Теофіпольський район, Хмельницька область" за формою КБ-3, акт приймання виконаних будівельних робіт на вказане будівництво за формою №КВ-2в, підсумкову відомість ресурсів на будівництво за формою №34_1_2-1_ПД_ИВР, розрахунок загальновиробничих витрат до локальною кошторису №2-1-1 на будівництво, довідку про договірну ціну на будівництво, що здійснюється в 2018р., за формою №34_ДЦ_ДЦ, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на поточний ремонт дорожнього покриття дороги по вулиці Франка, смт, Теофіполь, Теофіпольський район, Хмельницька область, що здійснюється в 2018р., за формою №1 (34_ДЦ_ЛС1_2-1-1), локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на поточний ремонт дорожнього покриття дороги по вулиці Франка, за формою №1 (34_ДЦ_ЛС1_2-1-1), підсумкову відомість ресурсів на поточний ремонт дорожнього покриття дороги по вулиці Франка, смт. Теофіполь, за формою №1 (34_ДЦ_ИВР), розрахунок загальновиробничих втрат до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на поточний ремонт дорожнього покриття дороги по вулиці Франка.

У відповідь на вищевказаний лист Теофіпольська селищна рада 28.12.2018 повідомила, що подані документи повертаються без розгляду на підставі статті 23 Бюджетного кодексу України, так як усі бюджетні призначення станом на 28.12.2018 втратили чинність після закінчення бюджетного періоду. Крім того, повідомили, що надісланий договір від 28.12.2018 року №71 в запропонованій редакції не може бути підписаний у зв`язку із тим, що селищний голова відсутня з причин тимчасової непрацездатності.

Позивач - Приватне підприємство "Строй-сервіс-999" звернулось до суду із позовом про стягнення з відповідача 142857,00 грн. заборгованості за договором № 71 від 28.12.2018р. На підтвердження позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи договір №71 на поточний ремонт від 28.12.2018 року, згідно п. 1.1 якого Замовник (Теофіпольська селищна рада) доручає, а Підрядник (приватне підприємство "Строй-сервіс-999") виконує власними та залученими силами і засобами поточний ремонт дорожнього покриття дороги по вул.Франка в смт. Теофіполь Теофіпольського району Хмельницької області, що передбачено проектною документацією, здає об`єкт Замовнику в експлуатацію, ліквідовує недоробки та дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації об`єкта.

За умовами п. 2.1 договору договірна ціна робіт, що доручені Підряднику по цьому договору орієнтовно складає 142 857,79 гривень. Згідно п. 3.2 договору роботи вважаються виконаними після підписання акту виконаних робіт, або підтвердженні, як перехідні. Кінцеві розрахунки за виконані роботи з Підрядником здійснюються на протезі 20 днів після підписання акту виконаних робіт (п.4.1 договору).

Договір підписано та скріплено лише відтиском печатки підрядника позивача. Підпису та відтиску печатки замовника Теофіпольської селищної ради договір №71 на поточний ремонт від 28.12.2018 року не містить.

Також на підтвердження позовних вимог позивач подав в матеріали справи: довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 2018р., акт приймання виконаних будівельних робіт за 2018р., підсумкову відомість ресурсів по об`єкту, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1, договірну ціну на будівництво, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1, підсумкову відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1. Зазначені документи складені стосовно виконання будівельних робіт по поточному ремонту по покриттю дороги по вул. І. Франка в смт Теофіполь Хмельницької області на загальну суму 142,85779 тис. грн., містять підпис підрядника - Приватного підприємства "Строй-сервіс-999", підпис замовника на вказаних документах відсутній.

Крім того, матеріали справи містять підписаний між сторонами договір №47 від 23.05.2018 року, за умовами п.п. 1.1, 2.1, 3.1 якого Теофіпольська селищна рада доручила приватному підприємству "Строй-сервіс-999" виконати капітальні ремонтні роботи на об`єкті дорожнього покриття дороги по вул. І. Франка, смт. Теофіполь Хмельницької області, вартістю 999079,00 грн.

Аналізуючи надані докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просить сягнути з відповідача 142857,79грн. заборгованості, яка, як вказує позивач, виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт - поточного ремонту дорожнього покриття по вул. І. Франка, що у смт. Теофіполь Хмельницької області, передбаченого договором №71 на поточний ремонт від 28.12.2018.

Частиною 1 ст. 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Суд встановив, що позивач 28.12.2018 року звернувся до відповідача з листом №91, згідно якого просив погодити та підписати договір № 71 від 28.12.2018р. на поточний ремонт дорожнього покриття по вул. І. Франка в смт. Теофіполь, два примірника якого додав до вказаного листа.

Розглянувши пропозицію позивача, відповідач листом №1090 від 29.12.2018 року повернув проект договору № 71 від 28.12.2018 року без підпису, що не заперечується позивачем.

Суд приймає до уваги, що наявний в матеріалах справи договір №71 на поточний ремонт від 28.12.2018, невиконання умов якого позивач зазначає підставою для нарахування 142857,79 грн. заборгованості, підписано та скріплено відтиском печатки лише позивача. Зі сторони відповідача вказаний договір не підписаний. Не містять підпису відповідача і наявні в матеріалах справи довідка про вартість виконаних робіт та витрати за 2018р., акт приймання виконаних будівельних робіт по вул. І. Франка у смт Теофіполь та інші документи, якими відповідач обґрунтовує розмір заявлених позовних вимог.

При цьому, як вбачається із відзиву на позов та наданих пояснень в судових засіданнях відповідач заперечує факт укладення договору на поточний ремонт від 28.12.2018 року та вказує, що між сторонами існували лише правовідносини із договору №47 від 23.05.2018 року, яким передбачено здійснення позивачем капітального ремонту на вул. І.Франка у смт Теофіполь.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність між позивачем та відповідачем договірних зобов`язань щодо поточного ремонту дорожнього покриття вулиці І. Франка у смт Теофіполь.

Факт надіслання відповідачем на адресу позивача відповіді на лист № 1090 від 28.12.2018 року не може бути належним та допустимим доказом виникнення між сторонами договірних зобов`язань в розумінні ст. 640 ЦК України та ч. 2 ст. 642 ЦК України, на які здійснює посилання позивач у позовній заяві, оскільки вказаний лист не містить інформації про прийняття пропозиції щодо укладення договору №71 від 28.12.2018 року. При цьому, відповідач не підписав надісланий примірник договору та не вчинив будь - яких дій, які б засвідчували його бажання укласти договір на поточний ремонт №71 від 28.12.2018 року. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладені висновки та обставини справи, господарський суд зазначає про безпідставність заявлених позовних вимог Приватного підприємства "Строй-Сервіс-999" с.Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області щодо стягнення з Теофіпольської селищної ради смт Теофіполь Хмельницької області 142857,79грн., у зв`язку із чим у їх задоволенні необхідно відмовити.

З огляду на відмову у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Приватного підприємства "Строй Сервіс - 999" с.Сахкамінь Старокостянтинівського району Хмельницької області до Теофіпольської селищної ради смт Теофіполь Хмельницької області про стягнення 142857,79грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.02.2020.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано у 4 примірниках:

1- до справи,

2,3- позивачу (31134, Хмельницька обл., Старокостянтинівський р-н, с. Сахнівці, автодорога об`їздна м. Старокостянтинів 10 км + 400 та 29001, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 6, оф. 413),

4- відповідачу (30602, Хмельницька обл., смт Теофіполь, вул. Небесної Сотні, 34).

Надіслати усім рекомендованим листом з повідомленням про вручення.