РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2020Справа № 910/10576/19
Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (03150, м. Київ, вул.Антоновича, 46-46А)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення 159 787, 62 грн.

за участю представників сторін: від позивача - Макаренко Т.Д., адвокат; від відповідача - не з`явився; ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків в розмірі 159 787,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на завдання відповідачем збитків в загальній сумі 159 787,62 грн. внаслідок незбереження відповідачем як підприємством залізничного транспорту цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 114, 126 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 року (суддя Алєєва І.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 року (суддя Алєєва І.В.) ухвалено розгляд справи № 910/10576/19 здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Підготовче засідання у справі № 910/10576/19 призначити на 07.10.19 о 11:15 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 року (суддя Алєєва І.В.) ухвалено відкласти підготовче засідання на 29.10.19 о 14:30 год.

Розпорядженням в.о. керівника апарату № 05-23/2908 від 25.11.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/10576/19, у зв`язку

із лікарняним судді Алєєвої І.В. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 року справу № 910/10576/19 передано на розгляд судді Даниловій М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2019 року прийнято справу № 910/10576/19 до провадження. Підготовче засідання у справі № 910/10576/19 призначено на 18.12.19 о 10:50 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 року було оголошено в підготовчому засіданні перерву до 22.01.20 о 10:50 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 року встановлено, що при виготовленні ухвали суду від 22.01.2020 та ухвали суду від 29.01.2020 року судом було допущено описку. У резолютивної частини ухвали помилково зазначено дату судового засідання « 22.01.20 о 10:50» замість вірної « 12.02.20. о 11:10 год.». Було ухвалено виправити описки, допущені в резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 року та ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 року у справі №

910/10576/19. Правильною датою судового засідання вважати 12.02.2020 р. об 11:10 год.

У судовому засіданні 12.02.2020 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, зокрема, про те, що позивач не є відправником або одержувачем вантажу, а в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які засвідчують передачу вантажовідправником або вантажоодержувачем, що зазначені у накладних, права на пред`явлення позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», а отже власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на пред`явлення позовних вимог за пошкодження вагонів як вантажу. При цьому відповідач зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач взагалі є власником (орендарем) порожніх приватних власних вагонів. Також у відзиві відповідач просив суд поновити строк для подання відзиву на позов у зв`язку з явною відсутністю у відповідача достатнього часу з моменту отримання судового рішення для обробки вхідної поштової кореспонденції та направлення відповідних документів відповідачем за належністю 1) до філії, та в свою чергу 2) до відповідного структурного підрозділу, а то в свою чергу3) до належних виробничих структурних підрозділів - з наступним зворотнім отриманням від останніх всіх необхідних доводів та документів, необхідних для вирішення спору, відповідач був (міг бути) позбавлений можливості підготувати та своєчасно направити до суду даний процесуальний документ у встановлений термін, витребувати та розглянути необхідні докази тощо.

Розглянувши клопотання про поновлення строку для подання відзиву, суд визнав його

обґрунтованим, у зв`язку з чим прийняв відзив до розгляду.

До канцелярії Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов заперечив та зазначив, зокрема, що позивач є власником (орендарем) спірних вагонів, а вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» обґрунтовані не тією обставиною, що вагони були розукомплектовані невстановленими особами, а наявністю обставин, які свідчать, що відповідач не забезпечив схоронність (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями і завдав своїми діями чи бездіяльністю шкоду майну позивача, яку останній і просить відшкодувати у вигляді збитків. Також Позивачем разом з відповіддю на відзив було подано документи, які додатково підтверджують, що позивач є власником (орендарем) спірних вагонів.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази та оцінивши їх в сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», а саме: 62024435, 62243142, 63424279, 63327274, 62053319, 61190260, 61297636, 63252902, 61881678, 56256233, 62051289, 61297941, 63129035, 61076279, 61297842, 53545182, 56943913. 62076757, 61190617, 67893479, 61016804, 54752761, 61847133, 53577268, 61014445, 53544615.

У період з 13.02.2019 по 01.03.2019 на станціях Богуславський (код станції 455100), Ароматна (код станції 454606), Нижньодніпровськ-Пристань (код станції 450007), Вечірній Кут (код станції 457801) та Інгулець (код станції 467703) було виявлено пошкодження (розукомплектування) вищевказаних вагонів, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М (№ 3632 від 13.02.2019, № 3762 від 19.02.2019, № 3798 від 20.02.2019, № 6102 від 13.02.2019, № 6430 від 22.02.2019, № 6597 від 26.02.2019, № 6596 від 26.02.2019, № 6312 від 18.02.2019, № 6311 від 18.02.2019, № 6550 від 25.02.2019, № 6449 від 22.02.2019, № 6451 від 22.02.2019, № 6450 від 22.02.2019, № 1410 від 14.03.2019, № 564 від 14.02.2019, № 4655 від 23.02.2019, № 1443 від 19.02.2019, № 9807 від 19.02.2019, № 1718 від 22.02.2019, № 1779 від 23.02.2019, № 1897 від 24.02.2019, № 1911 від 24.02.2019, № 2001 від 25.02.2019, № 2057 від 26.02.2019, № 2143 від 27.02.2019, № 2281 від 01.03.2019).

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагону форми ВУ-25М позивач письмово звернувся з заявою вих. № 1070/ДВ від 27.02.2019 року до Начальника станції Богуславський структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 214) та заявою № 1071/ДВ від 27.02.2019 року до В.о. начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується проставленням штампу з вх. № 03/700 та датою 12.03.2019 року.

Також, позивач звернувся до начальника структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою № 1541/ДВ від 21.03.2019 року на дії начальника станції Богуславський структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрих кодовий ідентифікатор 566).

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагону форми ВУ-25М позивач письмово звернувся з заявою вих. № 1175/ДВ від 04.03.2019 року до Начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується проставленням підпису співробітника відповідного структурного підрозділу та дати 05.03.2019 року та заявою № 1176/ДВ від 04.03.2019 року до В.о. начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується проставленням штампу з вх. № 03/702 та датою 12.03.2019 року.

На заяву вих. № 1175/ДВ від 04.03.2019 року позивач отримав відповідь вих. № 19 від 06.03.2019 р. відповідно до якої складання комерційних актів з приводу розобладнання ручного стояночного гальма порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено. На підставі вищевикладеного, заява позивача не може бути задоволена.

Також, позивач звернувся до начальника структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою № 1493/ДВ від 19.03.2019 року на дії начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрих кодовий ідентифікатор 159).

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагону форми ВУ-25М позивач письмово звернувся з заявою вих. № 1306/ДВ від 11.03.2019 року до Начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 078).та заявою № 1307/ДВ від 11.03.2019 року до В.о. начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується проставленням штампу з вх. № 03/705 та датою 12.03.2019 року.

На заяву вих. № 1306/ДВ від 11.03.2019 року позивач отримав відповідь вих. № 20 від 27.03.2019 р. відповідно до якої складання комерційних актів з приводу разобладнання ручного стояночного гальма порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено. На підставі вищевикладеного, заява позивача не може бути задоволена.

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагону форми ВУ-25М позивач письмово звернувся з заявою вих. № 2106/ДВ від 22.04.2019 року до Начальника станції Нижньодніпровськ-Пристань структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 332) та заявою № 2701/ДВ від 22.04.2019 року до В.о. начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується проставленням штампу з вх. № 03/1213 та датою 26.04.2019 року.

Також, позивач звернувся до начальника структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою № 2365/ДВ від 06.05.2019 року на дії начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та кур`єрською накладною Global Post № 77156759.

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагону форми ВУ-25М позивач письмово звернувся з заявою вих. № 1177/ДВ від 05.03.2019 року до Начальника станції Вечірній Кут структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 443) та заявою № 1178/ДВ від 05.03.2019 року до начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 540).

Також, позивач звернувся до начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою № 1549/ДВ від 21.03.2019 року на дії начальника станції Вечірній Кут структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрих кодовий ідентифікатор 639).

На скаргу вих. № 1549/ДВ від 21.03.2019 року позивач отримав відповідь вих. № 201 від 12.04.2019 року, відповідно до якої «Складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено. На підставі вищевикладеного, скарга позивача не може бути задоволена».

З метою складання відповідних актів, а саме комерційних актів форми ГУ-22 ТОВ та актів про пошкодження вагону форми ВУ-25М позивач письмово звернувся з заявою вих. № 1331/ДВ від 11.03.2019 року до Начальника станції Інгулець структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 115) та заявою № 1332/ДВ від 11.03.2019 року до начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 680).

Також, позивач звернувся до начальника структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою № 1604/ДВ від 25.03.2019 року на дії начальника станції Інгулець структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладень та чеком ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 663).

На скаргу вих. № 1604/ДВ від 25.03.2019 року позивач отримав відповідь вих. № 205 від 12.04.2019 року, відповідно до якої «Складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено. На підставі вищевикладеного, скарга позивача не може бути задоволена».

Відповідачем були складені акти про пошкодження вагонів (форми ВУ-25М) на вагон №62024435 від 13.02.2019 року, на вагон № 62243142 від 19.02.2019 року, на вагон №63424279 від 20.02.2019 року, на вагон № 63327274 від 13.02.2019 року, на вагон № 62053319 від 22.02.2019 року, на вагон № 61190260 від 26.02.2019 року, на вагон № 61297636 від 26.02.2019 року, на вагон № 63252902 від 18.02.2019 року, на вагон № 61881678 від 18.02.2019 року, на вагон № 56256233 від 25.02.2019 року, на вагон № 62051289 від 22.02.2019 року, на вагон № 61297941 від 22.02.2019 року, на вагон № 63129035 від 22.02.2019 року, на вагон № 61076279 від 04.03.2019 року, на вагон № 61297842 від 16.02.2019 року, на вагон № 53545182 від 23.02.2019 року, на вагон № 56943913 від 19.02.2019 року, на вагон № 62076757 від 19.02.2019 року, на вагон № 61190617 від 22.02.2019 року, на вагон № 67893479 від 23.02.2019 року, на вагон № 61016804 від 24.02.2019 року, на вагон № 54752761 від 24.02.2019 року, на вагон № 61847133 від 25.02.2019 року, на вагон № 53577268 від 26.02.2019 року, на вагон № 6101445 від 27.02.2019 року, на вагон № 53544615 від 01.03.2019 року і даними актами встановлено розукомплектування вагонів через незабезпечення схоронності (збереження) майна.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин внаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Також у даному стандарті зазначено, що пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагона із експлуатації. А відтак, складання відповідачем актів форми ВУ-23М є підтвердженням того, що вагони були пошкоджені і саме цей акт є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого. Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28 жовтня 1997 року (зі змінами та доповненнями згідно з наказом № 312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПТ (у

пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан,

гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з п. 6.2.1. зазначеної Інструкції, при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти: дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники і електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для постановки такого вагону в состав поїзду.

Як зазначає позивач, внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів позивач був змушений передати структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо «Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності позивача.

На підставі Договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 17 від 02.10.2017 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано головну частину 270.023-1 у кількості 20 шт. на загальну суму 103 460,88 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 131 від 10.01.2018 року.

На підставі Договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 20 від 02.01.2018 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано магістральну частину 483.010-01 у кількості 3 шт. на загальну суму 16 887,13 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 1140 від 19.02.2018 року.

На підставі Договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 20 від 02.01.2018 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано затяжку горизонтальних важелів 532.40.100- 0сб у кількості 3 шт. на загальну суму 4 140,00 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 520 від 22.01.2018 року.

На підставі Договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 12 від 03.05.2017 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано валик 36х75 у кількості 10 шт. на загальну суму 321,60 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 6172 від 04.07.2017 року.

На підставі Договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 23 від 01.03.2018 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано валик 30х75 у кількості 4 шт. на загальну суму 124,80 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 2381 від 27.03.2018 року.

На підставі Договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 23 від 01.03.2018 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано тягу гальмівну 726.40.071 у кількості 1 шт. на загальну суму 290,40 грн. Зазначена продукція була сплачена згідно платіжного доручення № 3480 від 03.05.2018 року.

На підставі договору поставки № 235/16 від 13.04.2016 року та специфікації від 17.04.2018 року у ПрАТ «ХМЗ» було придбано гайку М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,530 кг на загальну суму 19,59 грн. Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 3973 від 18.05.2018 року на підставі виставленого рахунку № 1004 від 12.04.2018 року.

На підставі договору поставки № 558/14 від 11.12.2014 року та специфікації від 27.12.2017 року у ТОВ ФІРМА «ЛІК-РТІ» було придбано прокладку 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 5 шт. на загальну суму 74,70 грн. Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 778 від 05.02.2018 року на підставі виставленого рахунку № 50 від 17.01.2018 року.

На підставі договору поставки № 773/12 від 15.11.2012 року та специфікації від 05.11.2018 року у ТОВ «НВК ХАРКІВТРАНС» було придбано гайку конусну для корпусу магістральної (головної) частини повітророзподілювача В2-1-22-ГОСТ 2879-2006 у кількості 48 шт. на загальну суму 1 696,32 грн. Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 9476 від 05.12.2018 року на підставі виставленого рахунку № 1014 від 31.10.2018 року.

На підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014 року та специфікації № 33 від 30.06.2017 року у ТОВ «Укртранспневматика» було придбано авторегулятор РТРП-675М у кількості 1 шт. на загальну суму 3 297,60 грн. Кошти були сплачені згідно платіжних доручень № 6182 від 05.07.2017 року та № 7374 від 01.08.2017 року на підставі виставленого рахунку № ТП000000297 від 03.07.2017 року.

На підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014 року та специфікації № 38 від 10.04.2018 року у ТОВ «Укртранспневматика» було придбано авторежим 265 А-1 у кількості 4 шт. на загальну суму 14 385,60 грн. Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 3242 від 24.04.2018 року на підставі виставленого рахунку № ТП000000213 від 20.04.2018 року. Також на вагони були встановлені шпильки М12х70, які виготовляються у вагонному депо Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії ТОВ «ЛЕМТРАНС» для встановлення на власні вагони, передача стороннім організаціям відбувається тільки з метою встановлення їх на власний (орендований) руховий склад позивача.

Для виготовлення шпильки М12х70 на підставі договору поставки № 77/15-ПР-М від 09.02.2015 року та специфікації від 17.09.2018 року у АТ «УГМК» було арматуру 12 мм А240 ДСТУ 3760:2006, ГОСТ 7566-94. Кошти було сплачено згідно платіжного доручення № 7507 від 27.09.2018 року на підставі виставленого рахунку-фактури № Дн000007960 від 17.09.2018 року. На вагони були встановлені шпильки М12х70 у кількості 36 шт. на загальну суму 37,15 грн. Загальна вартість придбаних деталей становить 144 735,77 грн. Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

01.02.2018 року між ТОВ «ЛЕМТРАНС» та АТ «Укрзалізниця» (регіональна філія «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця») укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів № ПР/В-18129/НЮдч. Відповідно до цього договору Підрядник зобов`язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням (далі - ТО з відчепленням) під час експлуатації вагонів власності Замовника, орендованих вагонів, або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні, згідно договорів суборенди та даних довідки 2610 ГІОЦ УЗ, на момент передачі повідомлення 1354 з кодом 4, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, за реквізитами, обумовленими Переліком.

Деталі, придбані позивачем для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та були встановлені на зазначені вище вагони відповідно до актів від 29.03.2019 року, від 28.02.2019 року, від 31.03.2019 року, від 29.03.2019 року, від 29.03.2019 року, № 26 від 27.03.2019 року, № 29 від 31.03.2019 року, № 16 від 28.02.2019 року, № 28 від 31.03.2019 року згідно договору № ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018 року.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розкомплектуванням вагонів, останні були відправлені до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ- Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» для проведення ремонтних робіт, за наслідками втконання яких були понесені відповідні втрати по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони у розмірі 15 051,85 грн.

Дані обставини підтверджуються актами № 149/255 від 29.03.2019 року, № 155/255 від 31.03.2019 року, № 89/255 від 28.02.2019 року, № 94/255 від 28.02.2019 року, № 155/255 від 29.03.2019 року, № 153/255 від 31.03.2019 року, № 154/255 від 31.03.2019 року, № 151/255 від 29.03.2019 року, № 26 від 23.03.2019 року, № 29 від 31.03.2019 року, № 16 від 28.02.2019 року, № 28 від 31.03.2019 року наданих послуг по технічному обслуговуванню вагонів.

На підтвердження сплати наданих послуг по технічному обслуговуванню позивачем надані такіі рахунки та платіжні доручення: рахунок № 149/255 від 29.03.2019 року сплачено

відповідно до платіжного доручення № 3108 від 18.04.2019 року, рахунок № 155/255 від 31.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3337 від 25.04.2019 року,

рахунок № 89/255 від 28.02.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 2235 від 25.03.2019 року, рахунок № 94/255 від 28.02.2019 рок сплачено відповідно до платіжного

доручення № 2236, рахунок № 152/255 від 29.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3341 від 25.04.2019 року, рахунок № 153/255 від 31.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3340 від 25.04.2019 року, рахунок № 154/255 від 31.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3020 від 16.04.2019 року, рахунок № 151/255 від 29.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3022 від 16.04.2019 року, рахунок № 107/253 від 27.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3034 від 16.04.2019 року, рахунок № 120/253 від 31.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 3077 від 17.04.2019 року, рахунок № 161/253 від 28.02.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 2054 від 18.03.2019 року, рахунок № 121/253 від 31.03.2019 року сплачено відповідно до платіжного доручення № 4053 від 22.05.2019 року.

Відповідно до повідомлень (форма ВУ-36М) від 15.03.2019, № 8557 від 28.03.2019, № 8856 від 28.03.2019, № 2178 від 15.02.2019, № 2397 від 29.03.2019, № 2391 від 28.03.2019, № 2391 від 28.03.2019, № 2201 від 19.02.2019, № 2201 від 19.02.2019, № 2407 від 31.03.2019, № 2382 від 26.03.2019, № 2391 від 28.03.2019, № 2391 від 28.03.2019, № 9031 від 27.03.2019, № 4600 від 07.03.2019, № 4636 від 18.03.2019, № 339 від 22.02.2019, № 315 від 18.03.2019, № 315 від 18.03.2019, № 315 від 18.03.2019, № 340 від 20.03.2019, № 340 від 20.03.2019, № 340 від 20.03.2019, № 327 від 19.03.2019, № 367 від 21.03.2019, № 327 від 19.03.2019 встановлено, що вагони №№ 62024435, 62243142, 63424279, 63327274, 62053319, 61190260, 61297636, 63252902, 61881678, 56256233, 62051289, 61297941, 63129035, 61076279, 61297842, 53545182, 56943913. 62076757, 61190617, 67893479, 61016804, 54752761, 61847133, 53577268, 61014445, 53544615 відремонтовані та їх визнано придатними до експлуатації.

Надаючи правову кваліфікацію спору суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами,

транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Частинами 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України, положення яких кореспондуються з положеннями ст. 924 Цивільного кодексу України, встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

В оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-8/917 від 29.11.2007 зазначено, що приватні (власні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою залізничного тарифу, мають правовий статус «вантажу» ( вантаж на колесах).

Як зазначено у п. 11 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 по справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 по справі № 904/3013/16.

Враховуючи викладене, зважаючи на звернення позивача до відповідача з заявою про надання комерційних актів, актів про пошкодження вагонів та не складення таких актів відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відсутність таких актів не є підставою для звільнення залізниці від відповідальності.

У ст. 8 Статуту залізниць України вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015, власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому- довідника 632-2011 ПКБ ЦВ «Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм», затвердженого Радою із залізничного транспорту держав - учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ «власний вагон».

Згідно з п. 3.4 Правил, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд вказує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№ 62024435, 62243142, 63424279, 63327274, 62053319, 61190260, 61297636, 63252902, 61881678, 56256233, 62051289, 61297941, 63129035, 61076279, 61297842, 53545182, 56943913. 62076757, 61190617, 67893479, 61016804, 54752761, 61847133, 53577268, 61014445, 53544615 при прийнятті їх відповідачем до перевезення. Обставини допуску перерахованих вагонів до руху залізничними коліями у технічно справному стані не спростовується також самим відповідачем.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його

ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення

вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту

України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за №

828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або)

пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо

відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що

надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в

деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9),визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 159 787,62 грн.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення

господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного

правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків,

протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із

заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є

встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками

потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана

неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 № 6-469св10).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт, підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу» в шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Поданими документами підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схороннісь вагонів передбачена ст. 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Також актами про пошкодження вагонів форми ВУ-25М чітко встановлено розукомплектування вагонів через незабезпечення схоронності (збереження) майна.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Разом з тим, як про це вказує у поданій відповіді на відзив позивач підтвердженням, того, що вагони знаходяться на праві власності (оренди) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» є наступні договори: № 226/13 від 27.08.2013, № 82/11 від 11.03.2011, № 1 від 11.10.2017, № 010-ФЛ від 15.03.2012, № 026-ФЛ від 14.08.2012, № 2844-FL від 04.10.2017, № 621/04 від 23.12.2004, № 9773 від 14.12.2017 та акти приймання-передачі. Дані докази були надані позивачем разом з поданою відповіддю на відзив. Позивач також зазначив, що не має можливості надати акт приймання-передачі вагонів відповідно договору № 82/11 від 11.03.2011, № 010-ФЛ від 15.03.2012, № 026-ФД від 14.08.2012 у зв`язку із тим, що вказані документи залишились в м. Донецьк на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України. Доступ до документів, які залишились в м. Донецьку відсутній. Крім того позивач зазначає, що інформація стосовно того, що вагони знаходяться на праві власності (оренди) вказана у графі 20 «найменування вантажу»; залізничної накладної, яка складалася Акціонерним товариством «Українська залізниця» на підставі автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, яка ведеться Філією «Головний інформаційно - обчислювальний центр» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Отже, заперечення відповідача, щодо легітимності володіння позивачем спірними вагонами, спростовується наявними в матеріалах справи належними та допустими доказами, які підтверджують право власності (оренди) позивача.

Крім того в контексті заявлених позовних вимог та правовідносин сторін, що склалися, суд вважає і безпідставними доводи відповідача про відсутність у позивача права на пред`явлення даного позову, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» не є ані вантажовідправником, ані вантажоодержувачем вказаних вагонів, оскільки відповідач виступає саме як перевізник, на якого покладено обов`язок зі збереження прийнятого ним до перевезення

вантажу (вагонів), і не вчинення відповідних дій прямо порушує права позивача, як особи, якій належні вказані вагони, що були пошкоджені.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на відсутність комерційних актів, то як про це вказувалось позивачем та що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» зверталось із заявами та скаргами до

відповідача про складання комерційних актів на пошкоджені вагони, проте, останнім було

відмовлено у складанні відповідних актів, з посиланням на те, що складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів нормативним актами не передбачено.

Разом з тим, суд вказує, що складені Акти форми ВУ-23М, що містяться в матеріалах справи є належним та допустимим доказом того, що вагони власності (оренди) позивача були

пошкоджені.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що оскільки при перевезенні належних позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого позивачем були понесені витрати на оплату вартості ремонту, з урахуванням вартості замінених деталей на загальну суму 159 787,62 грн., покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129

Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу

України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А, ) збитки в розмірі 159 787,62 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят сім грн. 62 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 396,81 грн. (дві тисячі триста дев`яносто шість грн. 81 коп.).

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.02.2020 р.

Суддя М.В. Данилова