ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р.Справа № 922/5397/13

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Міньковський С.В. , Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

за участю:

від боржника - Пересада А.П. (довіреність від 20.01.2020);

від позивача - Крамар І.М. (ордер від 24.04.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1631),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області

позовну заяву (вх. 2545/19) ФО ОСОБА_1 , м. Харків
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м.Харків
простягнення

в межах справи про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (код 14308894)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень (вх. 20186 від 21.08.2020) просить суд стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства:

заборгованість по заробітній платі в сумі 125439,00 грн в тому числі 15870,12 грн відпускних та 14162,66 грн в якості компенсації втрати частини заробітної плати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 23.09.2019 року.

Відповідач надав відзив (вх. 22255 від 17.09.2019) на позовну заяву, в якому лише частково погоджується з позовними вимогами, а саме, вважає, що стягненню підлягає заборгованість зі сплати заробітної плати у розмірі 56020,00 грн з березня 2016 року по лютий 2019 року. Інші вимоги вважає необґрунтованими.

Ухвалою суду від 28.10.2019 матеріали справи № 922/2545/19 передано для розгляду в межах справи №922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, ).

Справа №922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства розглядається колегією суддів у складі: головуючий судді Усатий В.О., судді: Міньковський С.В. та Яризько В.О.

Відповідно до ч. 14 ст. 32 ГПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 04.11.2019 призначено підготовче засідання на 11.11.2019.

07.11.2019 до канцелярії суду за вх. № 26874 від відповідача (боржника) надійшла заява про виклик свідків, в якій відповідач просить суд викликати в судове засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які б могли підтвердити факт повідомлення позивача про зміну режиму роботи на підприємстві відповідача.

Підготовче засідання, призначене на 11.11.2019 не відбулось у зв`язку з тим, що на адресу суду надійшло повідомлення про замінування Господарського суду Харківської області. Персонал суду та відвідувачі були евакуйовані, допуск до приміщення суду суддів, працівників апарату суду та відвідувачів заборонено. До матеріалів справи доданий відповідний акт про неможливість проведення судових засідань.

Враховуючи наведене, суд призначив проведення підготовчого засідання на 11.12.2019.

В судовому засіданні 11.12.2019 оголошено перерву до 18.12.2019.

В судовому засіданні 18.12.2019 представник відповідача зазначила, що вказані свідки можуть підтвердити факт повідомлення по телефону позивача про зміну режиму роботи підприємства у 2017 році на підставі виданих наказів.

Позивач заперечував, оскільки, ці робітники підприємства не сповіщали його про зміну графіку роботи підприємства. Ухвалою суду від 18.12.2019 відмовлено відповідачу у заяві про виклик свідка. Ухвалою повідомленням від 18.12.2019 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 04.02.2020.

В судовому засіданні 04.02.2020 за участю представників сторін та особисто позивача, суд дійшов висновку про те, що завдання підготовчого провадження виконано та за спільною заявою сторін дійшов висновку про призначення справи до розгляду по суті.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог.

В судовому засіданні на запитання суду щодо того "в якому режимі позивач працював у періоді, за який ним заявлені стягнення?" позивач відповів, що "не кожного дня, а лише в ті дні, коди його викликали". На запитання суду "як він особисто сприймав такий режим роботи підприємства?" він зазначив, що не може надати відповідь на це питання.

В судовому засіданні 04.02.2020 після заслуховування пояснень представників сторін, суд дійшов висновку про оголошення перерви в судовому засіданні до 12.02.2020, про що оголошено протокольну ухвалу суду.

Судове засідання 12.02.2020 продовжено після перерви за участю тих самих представників.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ним заявлялись орієнтовні витрати, які позивачем будуть понесені на правову допомогу, щодо цих витрат позивачем будуть подані в межах строків, встановлених процесуальним законом, уточнення, тому просить їх розглянути після подання відповідних уточнень.

Заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу № 534-к від 15.09.1980 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства.

Наказом № 18-к від 04.02.2019 ОСОБА_1 звільнений з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на підставі ч. 3 статті 38 КЗпП України.

Згідно довідки № 27/301 від 15.05.2019 заборгованість із заробітної плати Харківського державного авіаційного виробничого підприємства перед ОСОБА_1 за період з березня 2016 року по лютий 2019 року складає 56 020,00 грн.

Позивач вказує на те, що він погоджується із нарахованою сумою заборгованості частково у розмірі 11 668,00 грн. за період з березня 2016 по січень 2017. Позивач вважає, що відповідачем проведено розрахунок заборгованості по заробітній платі згідно вказаної довідки за період з січня 2017 по лютий 2019, виходячи з неповної робочої неділі на підставі наказів відповідача від 16.11.2016 № 379 від 10.07.2017 № 212, з якими позивача не було ознайомлено. Позивач вказує на те, що про відповідні накази йому стало відомо лише 22.05.2019, коли вказані накази надіслані на запит адвоката.

Враховуючи наведене, позивач наполягає на тому, що нарахування заробітної плати за період з січня 2017 по лютий 2019 повинно бути здійснено відповідачем, виходячи з повної зайнятості позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на акт управління Держпраці № 20-01-4310/0811 від 12.07.2019, за даними відповідачем "Місячних тарифних ставок по сітках і розрядах з 01.12.2013 по 04.02.2019", відповідно до яких розмір тарифної сітки 5296,92 грн.

Тобто, за розрахунком позивача, з посиланням на норми ч. 1 статті 113 КЗпП України, за час простою позивача у період з 01.01.2017 по 04.02.2019 розмір заробітної плати позивача (з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки) складає 3531,28 грн. У зв`язку з чим позивач дійшов висновку про те, що розмір заробітної плати, яка підлягає йому до сплати, за цей період складає 88282,00 грн.

Отже, позивач вважає, що загальний розмір заборгованості заробітної плати відповідача перед позивачем становить 125439,00 грн, з яких: 11668 заборгованість за період з березня 2016 по 01.01.2017; 88282,00 - заборгованість за період з 01.01.2017 по 01.02.2019 та 25489,00 грн заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку та заборгованість за попередній період у розмірі 25489,00 грн. Також позивач розрахував компенсаційні втрати частини заробітної плати, які згідно розрахунку позивача складають 14162,66 грн.

Відповідач проти позовних вимог частково заперечує та вважає, що відсутні правові підстави для розрахунку вимог, виходячи з простою підприємства, зазначає, що те, що позивач не перебував на роботі кожного дня свідчить про його обізнаність щодо графіку роботи підприємства.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам та заявленим вимогам, суд зазначає про таке.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Справа № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства розглядається колегією суддів у складі: головуючого судді Усатого В.О., суддів Міньковського С.В. та Яризько В.О.

Згідно з ч. 1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довідки № 27/301 від 15.05.2019 за період з березня 2016 по лютий 2019 заборгованість відповідача перед позивачем складає 56020,00 грн.

Розмір зазначеної заборгованості визнається відповідачем.

Наказом № 379 від 16.11.2016 на підприємстві встановлено робочий час у режимі неповного робочого тижня з робочими днями понеділок та вівторок), а наказом № 212 від 10.07.2017 змінено режим роботи підприємства на умовах одноденного робочого тижня, а саме: робочий день-понеділок.

Судова колегія вважає хибним та безпідставним посилання відповідача на необізнаність з наказами № 379 від 10.07.2017, відповідно до яких змінено графік роботи підприємства, зважаючи на таке.

По - перше, відповідач підтверджує своїми поясненнями те, що він не працював в режимі повної робочого тижня та дня у зазначений період часу та виходив на роботу лише тоді, коли його викликали.

Зазначене свідчить про об`єктивну обізнаність позивача про те, що підприємство не працювало в режимі повної робочої зайнятості, а працювало в іншому графіку роботи, а також про те, що відповідач надав свою згоду на такий режим роботи.

Позивачем не вчинялось жодних дій, які направлені на оспорювання такого режиму роботи підприємства та які б свідчили про незгоду позивача з таким графіком роботи (не звертався до безпосереднього керівника з вимогами роз`яснити такий графік роботи, відсутність вимог про переведення на іншу роботу або прохання звільнитися). Отже, невчинення дій щодо оспорювання такого графіку тривалий час (більш ніж два роки) свідчить про те, що позивач погодився з таким графіком та умовами роботи.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що підприємство працювало в такому графіку більше ніж два роки, що дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що позивач об`єктивно не міг за такий період часу не розуміти графіку роботи підприємства.

Позицію позивача про те, що за цей період необхідно розраховувати заробітну плату, виходячи з того, що підприємство перебувало у простої, суд відхиляє, зважаючи на наступне.

Простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (ч. 1 ст. 34 КЗпП). Перелік таких інших обставин, які призводять до простою, чинним законодавством не регламентований. І це зрозуміло. У кожному конкретному випадку причина простою буде своя. За фактом це може бути несправність обладнання або інструментів, недостача сировини, перебої в енергопостачанні, форс-мажорні ситуації (наприклад, стихійне лихо), військові дії (на жаль, але сьогодні їх не можна скидати з рахунків) тощо.

У результаті простою може бути зупинена робота всього підприємства, або його окремих підрозділів, або робота окремо взятого працівника. Відбутися простій може з вини роботодавця або з вини працівника чи з незалежних від них причин. Залежно від обставин простій може виявитися нетривалим (декілька годин/днів) або тривалим (декілька місяців). Проте в будь-якому випадку простій слід зафіксувати документально.

Частиною 2 ст. 34 КЗпП України передбачено, що у разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості терміном до одного місяця.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КЗпП України про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

Законодавчо не врегульовано порядок такого попередження, тобто попередження можливе як усне, так і письмове (службова записка) - головне, щоб воно було своєчасним (лист Мінпраці від 23.10.2007 р. № 257/06/187-07).

На час простою не з вини працівника оформлюється акт простою у довільній формі (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи) та наказ власника або уповноваженого ним органу).

Однак, як встановлено та зазначено вище, позивачем не вчинено жодних дій, направлених на повідомлення своїх безпосередніх керівників про простій. Простій не був оформлений належним чином : актом, наказом.

Судова колегія вважає, що така позиція позивача є довільним та на свою користь тлумаченням норм трудового законодавства.

Враховуючи наведене, твердження позивача про необхідність сплати заробітної плати, виходячи з того, що підприємство відповідача перебувало у простої, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. А вимоги щодо розміру оплати заробітної плати, виходячи з простою недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з березня 2016 по лютий 2019 у розмірі 56020,00 грн

Щодо вимог стосовно стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" , за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, яякі вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

При нарахуванні компенсації за затримку виплати заробітної плати роботодавцям слід керуватися Законом № 2050 і Порядком № 159 (для виплат, нарахованих з 01.01.2001).

Компенсації підлягає грошовий дохід (разом із сумою індексації), який отримується у гривнях на території України та не має разового характеру (ч. 2 ст. 2 Закону № 2050, п. 3 Порядку № 159).

Компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується (п. 7 Порядку № 159).

Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць (п. 5 Порядку № 159).

З наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що звернення позивача із зазначеними вимогами про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної є передчасними.

Оскільки на даний час не можливо встановити місяць, в якому буде проведена виплата заборгованості по заробітній платі, то розмір належної позивачу компенсації за прострочення виплати розрахований та заявлений позивачем передчасно.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід віднести на боржника (відповідача), стягнувши його в дохід державного бюджету України у розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з боржника в доход бюджету судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 116, 117 Кодексу Законів про працю України, п. 2 ч.2 ст.46, ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, ст.ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 2545/19 від 12.08.2019) задовольнити частково.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 56 020,00 грн за період з березня 2016 по лютий 2019 без урахування суми податків.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (код 14308894, 61023, м. Харків, вул. Сумська, 134) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: УДКС у Шевченківському районі м. Харкова, код одержувача 37999654, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA3020003) 1921 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

Відповідач: Харківське державне авіаційне виробниче підприємство (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2020.

Головуючий суддя Суддя Суддя Усатий В.О. Міньковський С.В. Яризько В.О.