ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" лютого 2020 р.Справа № 922/823/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання

розглянувши заяву АТ "Куряжський домобудівний комплекс" про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 2308 від 29.01.2020) по справі

за первісним позовом Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3)

до Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" (62418, Харківська обл., смт. Пісочин, вул. Кільцева, 41)

про стягнення 411 014,23 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" (62418, Харківська обл., смт. Пісочин, вул. Кільцева, 41)

до Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3)

про стягнення 316 887,58 грн.

За участю представників:

стягувач Ульяненко І.Г, довіреність б/н від 17.07.19

боржник - Пелецький В.О., довіреність №16 від 25.03.2019

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Харківської області розглянута справа за позовом Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" про стягнення 411 014,23 грн. та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" до Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 316 887,58 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.10.2019 р. у справі № 922/823/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 р. первісний позов Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю було задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" на користь Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю 230544,00 грн. - основного боргу; 69599,35 грн. - пені; 6268,33 грн. - 3% річних, 14580,94 грн. - інфляційних втрат, а також 4814,89 грн. витрат зі сплати судового збору за подачу первісного позову; у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" до Фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 316 887,58 грн. - відмовлено повністю.

30.01.2020 на виконання рішення суду від 30.10.2019 р. у справі № 922/823/19, яке набрало законної сили 13.01.2020 р., було видано відповідний наказ.

29.01.2020 р. до господарського суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівний комплекс" (вх. № 2308) про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.10.2019 р. справі № 922/823/19 до 30 жовтня 2020 року шляхом стягнення щомісячних платежів у рівних частинах.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.01.2020 заяву про розстрочку виконання рішення (вх. № 2308) прийнято до провадження та призначено її розгляд на "10" лютого 2020 р. об 11:00.

У судовому засіданні представник заявника (боржника) підтримав заявлену заяву та просив її задовольнити повністю, в обґрунтування своїх вимог наголошував на тому, що саме невиконання Фірмою "Т.М.М." ТОВ взятих на себе зобюов`язань з улаштування монолітного каркасу 16-ти поверхового житлового будинку у передбачений Календарним графікам виконання робіт термін та як наслідок неможливість своєчасно ввести в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт порягло за собою низку негативних наслідків для ПАТ "Куряжський домобудівний комплекс", а саме збитків у вигляді надлишкової оплати послуг з охорони об`єкту будівництва; збитків, що полягають а оплаті надлишково сплачених процентів за кредитним договором, за яким були отримані грошові кошти для будівництва. Що в свою чергу призвело до майже повної відсутності у ПАТ "Куряжський домобудівний комплекс" обігових коштів як для завершення будівництва, так і для виплати заробітної плати, погашення тіла банківського кредита і сплати процентів банку, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Таким чином, на думку боржника, внаслідок порушення зобов`язань з боку Фірми "Т.М.М." ТОВ склались обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду від 30.10.2019 року по справі № 922/823/19.

Повноважний представник стягувача проти задоволенні заяви заперечував вказуючи, що така заява є зловживанням боржника процесуальними правами та намаганням уникнути погашення заборгованості та звертаючи увагу, що майновий стан стягувача є також скрутним.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення (вх. № 2308), суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Положеннями статті 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішення питання щодо надання чи відмови в наданні відстрочки та/або розстрочки виконання рішення суду є суб`єктивним правом суду, яке останній приймає на власний розсуд шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, виходячи із наведеного вище, в основу судового рішення про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналіз процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання розстрочки виконання рішення суду, вказує, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочку та розстрочку виконання судового рішення з об`єктивними, переборними - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Суд зазначає, що згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Складне фінансове становище ПАТ "Куряжський домобудівний комплекс", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення; при цьому, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17). Щодо посилань заявника на ту обставину, що складне фінансове становище стало наслідком прямих дій стягувача та спричинених нам збитків боржнику, то такі обставини не були доведені ані під час розгляду справи по суті, ані при розгляі даної заяви.

Суд зазначає, що наведені ПАТ "Куряжський домобудівний комплекс" обставини як обов`язок здійснення оплат охорони об`єкту будівництва, здійснення кредитних оплат, сплат податків, зборів, а також відсутність на теперішній час продажів майнових прав, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність боржника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення та розстрочення виконання судового рішення.

Негативні наслідки, що викликані неспроможністю боржника до беззбиткового господарювання, незадовільним станом планування власної економічної діяльності, неналежним станом претензійно-позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості тощо, не можуть бути перекладені на стягувача, оскільки це суперечило б принципам справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства (п. 6 ст.3 ЦК України).

Разом з цим, суд зазначає, що і на підтвердження своєї неплатоспроможності боржником не було подано до суду належних доказів, зокрема довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що боржником у порушення статей 73, 74 ГПК України не доведено суду належними та допустимими доказами виняткових обставин, що можуть бути підставами для відстрочки та розстрочки виконання рішення суду.

З огляду на викладене та враховуючи те, що обставини, на які посилається боржник, не є винятковими у розумінні статті 331 ГПК України, з урахуванням матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, неможливість перекладати комерційні ризики боржника та його недбалість у веденні власних справ на стягувача, суд вважає, що заява боржника про надання розстрочки виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви АТ "Куряжський домобудівний комплекс" про розстрочку виконання судового рішення (вх. № 2308 від 29.01.2020) по справі № 922/823/19

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття - 10.02.2020.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.02.2020 р.

Суддя М.І. Шатерніков