номер провадження справи 26/32/18-14/35/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 Справа № 908/671/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М.,, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Державного підприємства "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості", (вул. Каунаська, 3, м. Київ, 02160)

до Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095)

про стягнення 29 474,84 грн.

в межах справи № 908/671/18

про банкрутство - Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095)

Кредитори:

1/ Фізична особа-підприємець Іващук Олександр Анатолійович (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

2/ Товариство з обмеженою відповідальністю "Труд" (, вул. Леніна, 9, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70000)

Без виклику учасників процесу

СУТЬ СПОРУ:

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області судді -доповідача у справі Юлдашева О.О. від 04.12.2019 року у справі № 908/671/18 про самовідвід та враховуючи ст.ст. 35,38,39 ГПК України здійснено потворний автоматизований розподіл справи № 908/671/18 про банкрутство ДП "Запорізький облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 справу про банкрутство № 908/671/18 передано судді Сушко Л.М.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.12.2019 № 908/671/18 прийнято справу про банкрутство ДП "Запорізький облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" суддею Сушко Л.М. до свого провадження, присвоєно справі номер провадження № 26/32/18-14/35/19.

В провадженні Господарського суду Запорізької області в межах справи № 908/671/18 про банкрутство Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", перебуває позовна заява Державного підприємства "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості" до Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 29474,84 грн.

Розпорядженням керівника апарату суду №П-726/19 від 09.12.2019, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, частини 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 04.12.2019 року про самовідвід судді Юлдашева О.О. у справі № 908/671/18, для розгляду позовної заяви Державного підприємства "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості" про стягнення 29474,84 грн, враховуючи, що відповідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 справа № 908/671/18 про банкрутство Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України передана на розгляд судді Сушко Л.М., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/671/18.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2019, справу №908/671/18 передано на розгляд судді Сушко Л.М.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.12.2019 прийнято позовну заяву Державного підприємства "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості" про стягнення 29474,84 грн до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/671/18, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.08.2016 між Державним підприємством "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції (з 06.07.2017 ДП "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості") та Дочірнім підприємством "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було укладено договір на надання науково-технічних послуг № 374/16. На виконання вказаного договору позивач надав послуги, що були прийняті відповідачем. Послуги у сумі 21889,66 грн залишилися не оплаченими. На прострочену заборгованість позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 6085,18 грн та 3 % річних у розмірі 1500,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на ст. ст. 193, 222, 231 Господарського кодексу України та ст. ст. 509, 525, 526, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України.

28.11.2019 від відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначив про сплату основної заборгованості у розмірі 21889,66 грн відповідно до платіжного доручення № 1428 від 03.06.2019. Проти стягнення інфляційних втрат та 3 % річних заперечив.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 5 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасниками процесу клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подано, відтак, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року прийнято новий Кодекс України з процедур банкрутства, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. Кодекс України з процедур банкрутства почав діяти з 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

17.08.2016 між Державним підприємством "Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції (відповідно до наказу № 254 від 26.06.2017 змінено найменування на ДП "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості") та Дочірнім підприємством "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було укладено договір на надання науково-технічних послуг № 374/16, згідно п. 1.1 якого згідно з цим договором замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язки по проведенню послуг: «контроль якості при виконанні поточного середнього ремонту на автомобільній дорозі загального користування державного значення Т-04-01 Дніпропетровськ - Василівка - Покровське - Гуляйполе - Пологи - Мелітополь на ділянці км 239+980 - км 245+980 в Запорізькій області».

Згідно з п. 1.3 договору приймання результатів наданих послуг за цим договором здійснюється відповідно до акту здавання-приймання.

За умовами пунктів 2.1, 2.3 договору ціна цього договору становить 21889,66 грн. Проведення розрахунків між сторонами здійснюється шляхом поетапної оплати замовником наданих послуг після підписання сторонами актів здавання-приймання послуг.

Відповідно до п. 3.2 договору замовник зобов`язаний в строк до 30-ти календарних днів від дня одержання актів здавання-приймання робіт підписати та оплатити його або мотивувати відмову від прийняття виконаних робіт.

Згідно з п. п. 6.1, 6,2 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1. договору та закінчується 31 грудня 2016, а в частині оплати - до повного розрахунку.

На виконання умов договору на надання науково-технічних послуг № 374/16 від 17.08.2016 позивач надав послуги, передбачені вказаним договором, на суму 21889,66 грн, що підтверджується актом від 30.12.2016, що підписаний та скріплений печатками сторін.

Проте, як вказує позивач, Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не виконало свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 21889,66 грн. На прострочену заборгованість позивачем нараховані та пред`явлені до стягнення 3 % річних за період з 30.01.2017 по 14.05.2019 у розмірі 1500,00 грн та інфляційні втрати за період січень 2017 року по травень 2019 року у розмірі 6085,18 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем сплачена основна заборгованість у розмірі 21889,66 грн відповідно до платіжного доручення № 1428 від 03.06.2019 на суму 21889,66 грн, що міститься в матеріалах справи.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд закриває провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 21889,66 грн та задовольняє частково вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони в пункті 3.2 договору погодили, що замовник зобов`язаний в строк до 30-ти календарних днів від дня одержання актів здавання-приймання робіт підписати та оплатити його або мотивувати відмову від прийняття виконаних робіт.

Сторонами підписаний акт, яким прийняті послуги, 30.12.2016. Проте в строк, передбачений договором - враховуючи вихідний день 30.01.2017, відповідач заборгованість не сплатив, у зв`язку з чим 31.01.2017 за ним виникла прострочена заборгованість у розмірі 21889,66 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

17.05.2019 Державне підприємство "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості" звернулося до суду з позовом. Заборгованість у розмірі 21889,66 грн була сплачена 03.06.2019 платіжним дорученням № 1428 на суму 21889,66 грн. Відтак, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у цій частині у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Однак, позивачем не дотримано вимог законодавства щодо заборони нарахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, трьох процентів річних від простроченої суми протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів (п. 5 ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, п. 5 ч. 3 ст. 19 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що був чинний на дату подання позову).

Відтак, враховуючи, що ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі № 908/671/18 від 07.06.2018 щодо Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відкрито провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, останнім днем нарахування 3 % річних та індексу інфляції буде 06.06.2018.

За розрахунком суду за період з 31.01.2017 по 06.06.2018 з відповідача підлягають до стягнення 3 % річних у розмірі 885,16 грн. В задоволенні 614,84 грн 3 % річних суд відмовляє.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищевикладене, за розрахунком суду інфляційні втрати нараховуються за період березень 2017 року - червень 2018 року та підлягають до стягнення з відповідача у розмірі 3796,30 грн. В задоволенні 2288,88 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 305,11 грн.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, що судовий збір у розмірі 1426,64 грн, сплачений за позовні вимоги щодо яких закрито провадження у справі, може бути повернений на підставі п. 5 ч. 1, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 129, 231, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості" до Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (, вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095) на користь Державного підприємства "Науково-технічний центр "Дорожній контроль якості" (, вул. Каунаська, 3, м. Київ, 02160) 3 % річних у розмірі 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) грн 16 коп., інфляційні втрати у розмірі 3796 (три тисячі сімсот дев`яносто шість) грн 30 коп. та 305 (триста п`ять) грн 11 коп. судового збору.

Відмовити в частині стягнення 3 % річних у розмірі 614,84 та інфляційних втрат у розмірі 2288,88 грн.

В частині стягнення основної заборгованості у розмірі 21889,66 грн провадження закрити.

Видати наказ.

Повне рішення складено 12 лютого 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.М. Сушко