СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. Справа № 922/2749/19

Колегія суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю:

позивача - Клячко М.Ю., довіреність№ б/н від 19.08.2019 року, ордер ХВ №002245 від 11.07.2018 року;

відповідача - Квіцінська А.І., довіреність№01-50/14599 від 28.12.2019 року, свідоцтво ХВ №000442 від 27.09.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго",м. Харків (вх. № 66 Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року у справі №922/2749/19 ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Лавренюк Т.А.) повний текст якого складено 09.12.2019 року та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі №922/2749/19 ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Лавренюк Т.А.) повний текст якого складено 16.12.2019 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі", м. Харків

до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків

про скасування оперативно-господарської санкції

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року у справі №922/2749/19 позов задоволено повністю; скасовано оперативно-господарську санкцію, застосовану Акціонерною компанією "Харківобленерго" у вигляді нарахування до сплати вартості недооблікованої електроенергії в сумі 20 304,74грн., оформлену протоколом засідання комісії по розгляду актів порушення ПРРЕЕ № 38 від 19.07.2019 року; стягнуто з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі" 1 921,00грн. судового збору.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі №922/2749/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі" 14 375,00грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Акціонерне товариство "Харківобленерго" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року та додаткове рішення від 12.12.2019 року у справі №922/2749/19 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити; покласти судові витрати у справі на позивача.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує таке.

Господарський суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення застосував норми п.8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, у редакції, яка втратила чинність.

З 18.07.2019 року до п.8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, постановою НКРЕКП №1525 було внесено зміни та Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії є такою, що втратила чинність.

Господарський суд першої інстанції неправомірно застосував норми законодавства, які не були чинними на час складення протоколу №38 засідання комісії по розгляду актів порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 19.07.2019 року, що призвело до помилкового висновку щодо обов`язковості проведення експертного дослідження для проведення донарахування при виявленні порушення пломби, зафіксованого актом порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, і, як наслідок, скасування оперативно-господарської санкції, застосованої АТ "Харківобленерго".

При ухваленні додаткового рішення від 12.12.2019 року, місцевим господарським судом порушено приписи ст. 126 ГПК України - не враховано неспівмірності витрат на правничу допомогу, предмету та складності позову, а саме за рішенням комісії по розгляду актів порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, позивачу донараховано 20 304,74 грн - судові витрати на правничу допомогу складають 14 375,00 грн. та відсутність у матеріалах справи належного розрахунку понесених витрат (погодинно), документального підтвердження проведених виплат, що суперечить умовами договору про надання правової допомоги №01/08 від 16.08.2019 року.

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі №810/4749/15, Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 13.06.2019 року у справі №924/632/18, від 02.07.2019 року у справі №810/795/18, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/19.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2020 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Харківобленерго" на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року у справі №922/2749/19 та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі; позивачу встановлено строк до 07.02.2020 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на "12" лютого 2020 року.

06.02.2020 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року у справі та додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі залишити без змін (вх.№1185), який долучено до матеріалів справи.

В обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу позивач вказує таке.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про втручання позивача в роботу приладів обліку з метою зміни показників обсягу спожитої електричної енергії, та відповідно не встановлено безоблікового користування електроенергією позивачем чи факту крадіжки електроенергії позивачем , що свідчить про безпідставність застосування відповідачем спірної оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування до сплати вартості недооблікованої електроенергії.

Посилання апелянта на відсутність доказів витрачання адвокатом саме заявленого часу не грунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обгрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

12.02.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення (вх.№1376), які долучено до матеріалів справи.

В обгрунтування пояснень відповідач посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі №910/17955/17, де зазначено про те, що ані нарахування вартості недоврахованої електричної енергії, ані рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ не є оперативно - господарською санкцією.

12.02.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява (вх.№1369), в якій позивач просив вирішити питання про судові витрати, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та має понести у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, яку долучено до матеріалів справи.

Згідно зі статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 ст. 123 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Беручи до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, яку він поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у строк визначений ст. 123 ГПК України, вказану заяву слід залишити без розгляду в порядку, встановленому ч. 8 ст. 123 ГПК України.

У судовому засіданні 12.02.2020 року представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року та додаткове рішення від 12.12.2019 року у справі та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити; покласти судові витрати на позивача.

Представник позивача у судовому засіданні 12.02.2020 року проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року та додаткове рішення від 12.12.2019 року у справі залишити без змін.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила таке.

01.09.1999 року між АТ "Харківобленерго" (постачальник) та ТОВ "Фірма "Шийте самі" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 061636.

26.01.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 061636 від 01.09.1999 року, відповідно до умов якої договір № 061636 від 01.09.1999 року викладений сторонами у новій редакції.

Згідно з п.1 договору про постачання електричної енергії № 061636 від 01.09.1999 року, в редакції додаткової угоди від 26.01.2015 року, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок позивача за домовленою потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "переліку місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" для договору, а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

14.06.2019 спеціалістами АТ "Харківобленерго" була проведена перевірка ТОВ "Фірма "Шийте самі" з питань дотримання Правил користування електричною енергією, за результатами якої складено Акт про порушення № 110847 від 14.06.2019 року, в якому встановлено порушення позивачем п.8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пошкодження пломб оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго", встановлених відповідно до акту пломбування, а саме зазначено, що "штора обліку 11949659 АК ХОЕ має сколи, подряпини: клемна кришка ПО 11949654 АН ХОЕ має подряпини, сколи. Сколи відсутні. Схема обліку не порушена".

Директор ТОВ "Фірма "Шийте самі" ОСОБА_1 , присутня при складанні акту, з його висновками не погодилась, про що зазначила в ньому, а саме: "сколи на пломбах відсутні, інспектор зазначив не правдиву інформацію. Подряпини також на пломбах відсутні. Видимих пошкоджень на пломбах не виявлено, що підтверджують свідки, зазначені в акті. Порушення інспекторами вписані в акт за суб`єктивною думкою, без видимих причин. В акті технічної перевірки та зміни розрахункових приборів № 003018 від 14.06.2019 року зазначена недостовірна інформація. Під час перевірки не було виявлено пошкоджень пломб".

На засіданні комісії з розгляду Актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією, 19.07.2019 року прийнято рішення, оформлене протоколом № 38 та визнано, що порушення п.8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, зафіксоване в акті, відповідає підпункту 2 пункту 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та визначено обсяг не врахованої електричної енергії в розмірі 7722 кВТ/год.

Відповідно до відомості нарахувань за актом перевірки порушень Правил роздрібного ринку електричної енергії від 19.09.2019 року та рахунку № 1636 на сплату суми зазначеної в акті, відповідачем нараховано позивачу до сплати 20 304,74грн.

Присутній на засіданні комісії 19.07.2019 року представник позивача з нарахуванням по акту не погодився, про що зазначив у Протоколі засідання комісії по розгляду актів порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № 38 від 19.07.2019 року.

Позивач посилається на те, що відповідачем не було виявлено будь-яких втручань до розрахункових засобів вимірювальної техніки, не встановлено факту втручання споживача в роботу приладів обліку з метою зміни показників обсягу спожитої електричної енергії та не встановлено факту крадіжки електричної енергії; доказів, що підтверджують втручання ТОВ "Фірма "Шийте самі" в роботу приладів обліку, крадіжку електроенергії або будь-яких інших дій, що призвели до зміни показників приладів обліку не має, а тому є безпідставним застосування відповідачем спірної оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування до сплати вартості недооблікованої електроенергії, застосованої на підставі рішення, оформленого протоколом засідання комісії № 38 від 19.07.2019 року.

Вказане вище стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив скасувати оперативно-господарську санкцію, застосовану АТ "Харківобленерго" у вигляді нарахування до сплати вартості недооблікованої електроенергії в сумі 20 304,74грн., оформлену протоколом засідання комісії по розгляду актів порушення ПРРЕЕ № 38 від 19.07.2019 року.

28.11.2019 року господарським судом Харківської області ухвалене оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з ст. 235 ГК України , за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Частиною 1 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Самостійним видом правопорушення на ринку електричної енергії визнається, зокрема: пошкодження приладів обліку (п. 6 ч. 2 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії"), пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо (п. 14 ч. 2 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії"), несанкціоноване втручання в роботу об`єктів електроенергетики (п. 18 ч. 2 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії").

У відповідності до ч. 3 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії", у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку можуть застосовуватися санкції, зокрема, у виді штрафу.

Зі змісту протоколу засідання комісії по розгляду Актів порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № 38 від 19.07.2019 року слідує, що відповідач, здійснюючи нарахування 20 304,74грн. вартості не облікованої електричної енергії, кваліфікував дії позивача за п.п. 2 п. 2.1 Методики, яка застосовується в разі виявлення такого порушення як пошкодження або відсутність пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, вказаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів.

Згідно з п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (чинній на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття спірного рішення про застосування оперативно-господарської санкції), Методика застосовується на підставі Акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ, зокрема як порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку). Пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів.

Так, Актом про порушення № 110847 від 14.06.2019 року встановлено порушення ТОВ "Фірма "Шийте самі" п. 8.2.4 ПРРЕЕ, а саме: пошкодження пломб оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" встановлених відповідно до акту пломбування.

В Акті про порушення зазначено, що штора обліку 11949659 АК ХОЕ має сколи, подряпини; клемна кришка ПО 11949654 АН ХОЕ має подряпини, сколи. Сколи відсутні. Схема обліку не порушена.

Згідно з п. 8.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення оскаржуваного рішення), у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

У пункті 2.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення оскаржуваного рішення) встановлено, що у разі незгоди споживача із зафіксованим в акті про порушення фактом пошкодження пломб та/або приладів обліку факт пошкодження установлюється експертизою, проведеною відповідно до законодавства. До отримання енергопостачальною компанією результатів експертизи Методика не застосовується.

Господарський суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки позивач був не згоден із зафіксованим в Акті про порушення фактом пошкодження пломб, що підтверджується його відміткою про таку незгоду в самому Акті про порушення та в протоколі засідання комісії по розгляду акту порушення, то у відповідача відсутні правові підстави для застосування щодо позивача оперативно-господарської санкції за встановлене відповідно до акту № 110847 від 14.06.2019 року порушення без результатів експертизи, проведеної відповідно до чинного законодавства України та дійшов вірного висновку про порушення відповідачем норм чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення законодавства, а саме: п. 2.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії та п. 8.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факту пошкодження споживачем пломб, відповідно до вимог п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та п. 8.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та прийняття оскаржуваного рішення).

А тому, місцевий господарський суд вірно вказав на безпідставність застосування відповідачем оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування до сплати вартості недооблікованої електроенергії, застосованої на підставі протоколу засідання комісії № 38 від 19.07.2019 року та правомірно задовольнив позов.

Аргументи апелянта щодо того, що господарський суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення застосував норми п.8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, у редакції, яка втратила чинність не приймаються.

Так, пунктами 1 та 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфервх енергетики та комунальних послуг №1525 від 18.07.2019 року "Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312" "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" затверджено Зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" та визнано такою, що втратила чинність постанову Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 "Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією", зареєстровану в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за №782/12656 (зі змінами).

Постанова НКРЕКП №1525 від 18.07.2019 року "Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312" "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", згідно з п. 4 набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`ер".

За даними, розміщеними на офіційному сайті Верховної Ради України у розділі законодавство, постанова НКРЕКП №1525 від 18.07.2019 року була опублікована в газеті "Урядовий кур`ер" №141 26.07.2019 року та, відповідно, набрала чинності, 27.07.2019 року.

Господарський першої інстанції вірно застосував норми п.8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії та п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі" 14 375,00грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

У попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат позивачем було зазначено про попередні витрати на професійну правничу допомогу, які він очікує понести в розмірі 15 000,00грн.

13.11.2019 року позивач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою, в якій зазначив, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та докази в його обґрунтування будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до приписів ч.8 ст.129 ГПК України.

03.11.2019 року до господарського суду Харківської області надійшла заява ТОВ "Фірма "Шийте самі" про стягнення судових витрат по справі, в якій останній просив стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Шийте самі" 1 921,00грн. судового збору та 14 375,00грн. витрат на професійну (правничу) допомогу.

Задовольняючи частково заяву ТОВ "Фірма "Шийте самі" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд першої інстанції виходив з того, що адвокат Клячко М.Ю. як представник позивача брала участь у всіх судових засіданнях під час розгляду справи в суді першої інстанції, в матеріалах справи містяться складені адвокатом відповідь на відзив, письмові пояснення по справі та заяви, матеріалами справи підтверджується надання адвокатом позивачу послуг, перелічених в акті від 02.12.2019 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08 від 16.08.2019 року.

Колегія суддів з висновками господарського суду першої інстанції, викладеними в додатковому рішенні погоджується частково та зазначає таке.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.2 ст. 126 ГПК України).

Так, 16.08.2019 року між Адвокатським об`єднанням "Марії Клячко" в особі керуючого бюро Клячко М.Ю. (виконавець) та позивачем укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/18, відповідно до умов якого виконавець прийняв на себе здійснення представництва позивача в судах першої та апеляційної інстанціях та в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності і підпорядкування, державних та недержавних органах, пов`язане з оскарженням оперативно-господарської санкції, застосованої до позивача АТ "Харківобленерго" у вигляді нарахування до сплати вартості недооблікованої електроенергії у сумі 20 304,74грн., оформлену протоколом засідання комісії по розгляду актів порушення ПРРЕЕ № 38 від 19.07.2019 року.

Згідно з п.3.1 договору договірна ціна за предметом договору встановлюється на підставі акцептованої позивачем цінової пропозиції виконавця.

У п.3.2 договору сторони погодили, що ціна договору складається з гонорару виконавця за надання правової (правничої) допомоги з розрахунку за одну годину її надання в розмірі 1 250,00грн. і визначається виконавцем за фактично витраченим часом.

Протягом 90 календарних днів з моменту підписання договору позивач зобов`язався сплатити виконавцю аванс в розмірі 5 000,00грн. (п.3.3 договору).

Відповідно до п.3.4 договору остаточна вартість правової (правничої) допомоги визначається виконавцем протягом трьох календарних днів з моменту винесення судом першої інстанції рішення за господарським позовом, вказаним у п.1.1 цього договору та після розгляду спору зазначеного спору судом апеляційної інстанції, самостійно виходячи із кількості витраченого часу на її надання з огляду на що, виконавець виставляє позивачу відповідний рахунок.

Згідно з п.3.4.2 договору, оплата рахунку здійснюється позивачем не пізніше п`яти робочих днів з моменту його отримання.

За результатами надання правової (правничої) допомоги складається акт, що підписується представниками сторін. В акті вказується обсяг наданої виконавцем правової (правничої) допомоги і її вартість (п.3.7 договору).

В матеріалах справи наявна копія договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08 від 16.08.2019року.

Клячко Марії Юріївні видано свідоцтво серії ХВ № 002245 від 11.07.2018 року про право на заняття адвокатською діяльністю та позивачем видано довіреність для надання йому правничої допомоги у справі.

В обґрунтування заяви про розподіл витрат на правничу допомогу позивачем надано акт від 02.12.2019 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/08 від 16.08.2019 року, складений ним з Адвокатським бюро "Марії Клячко", копію платіжного доручення № 76 від 12.12.2019 року про сплату 5 000,00грн. на виконання умов договору № 01/08 від 16.08.2019 року, рахунок № 01/12 від 02.12.2019 року послуг з правової (правничої) допомоги за укладеним між позивачем та Адвокатським бюро "Марії Клячко" на суму 9 375,00грн.

Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Клячко М.Ю. брала участь у всіх судових засіданнях під час розгляду справи в господарському суді першої інстанції.

Також, в матеріалах справи містяться складені адвокатом Клячко М.Ю. відповідь на відзив, письмові пояснення по справі та відповідні заяви та попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ст.124 ГПК України.

Разом з тим, АТ "Харківобленерго" звернулось до господарського суду Харківської області з клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених ТОВ "Фірма "Шийте самі".

Вказану заяву відповідач обгрунтовує тим, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу загальною вартістю 11,5 годин є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг та ціною позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

А отже, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, окрім розміру документального обґрунтування та доведеності, мають відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу та враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат слід зменшити заявлену суму за надання правничої професійної допомоги позивачу у справі до 5 000,00 грн.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі №810/4749/15, Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 13.06.2019 року у справі №924/632/18, від 02.07.2019 року у справі №810/795/18, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/19.

Отже, додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі №922/2749/19 слід змінити в частині часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та зазначити у цій частині до стягнення 5000,00 грн., в решті додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року слід залишити без змін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження при апеляційному перегляді додаткового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 269, 270, п.2 ст. 275, п.1, п.2 ч.1 ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2019 року у справі №922/2749/19 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі №922/2749/19 змінити в частині часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та зазначити у цій частині до стягнення 5000,00 грн.

В решті додаткове рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2019 року у справі №922/2749/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.02.2020 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін