ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. Справа№ 910/8890/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Романовій Ю.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Чистова А.С. ордер КВ №734469 від 10.12.219 року;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року (дата підписання повного тексту 27.09.2019 року)

у справі № 910/8890/19 (суддя: Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард"

до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей"

про стягнення 1 749 376,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 1 749 376,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань (прострочення оплат за поставлений товар) за договором поставки сільськогосподарського продукції (сировини) №А-МС від 03.11.2015 року.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" своїм рішенням від 17.09.2019 року (повний текст складено 27.09.2019 року) та закрив провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" про стягнення з Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" суми основного боргу у розмірі 85 000,00 грн, та присудив до стягнення з Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" заборгованість у розмірі 1 624 376, 86 грн, в іншій частині позову відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким .

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Крім того, за твердженням скаржника, договір і всі витікаючи первинні документи, що нібито свідчать про його фактичне виконання були укладені директором Філії «Менський сир» ПП «КФ «Прометей» із перевищенням повноважень, оскільки під час їх укладення був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності відповідача.

Наявні в матеріалах справи прийомні квитанції та видаткові накладні не містять реквізитів договору, реквізитів довіреності на особу, що приймала ТМЦ, тощо.

Також, скаржник вказав, що беручи до уваги відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених первинних документів на підтвердження факту поставки (купівлі-продажу) товару за договором №А-МС від 03.11.2015 року, скаржник вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту поставки товару, що в свою чергу, свідчить про відсутність у нього права на стягнення з відповідача суми заборгованості у відповідному розмірі та пені за неналежне виконання ним зобов`язань за договором №А-МС від 03.11.2015 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2019 року справу № 910/8890/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року у справі № 910/8890/19 залишив без руху своєю ухвалою від 21.10.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року у справі № 910/8890/19 та призначив розгляд на 10.12.2019 року своєю ухвалою від 04.11.2019 року.

25.11.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що судом першої інстанції правомірно відхилено усі доводи відповідача щодо неякісності поставленого позивачем товару з огляду на те, що всі видаткові накладні були підписані та скріплені печатками сторін без зауважень, скаржником не надано актів невідповідності, укладання яких у разі здійснення постачання неякісного товару передбачено п. 3.3.1 договору.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/8890/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевича А.Г., Гаврилюк О.М.

10.12.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року у справі № 910/8890/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М., та призначив розгляд на 28.01.2020 року своєю ухвалою від 10.12.2019 року.

Північний апеляційний господарський відклав розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року у справі № 910/8890/19 на 06.02.2020 року своєю ухвалою від 28.01.2020 року.

05.02.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача перебуватиме в якості представника підприємства в іншому суді.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Приймаючи до уваги, що про дату судового засідання скаржника було попереджено заздалегідь, отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та ознайомитися з матеріалами справи для надання відповідних доказів, клопотань, тощо, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, строк розгляду апеляційної скарги відповідно до ст. 270 Господарського процесуального кодексу України майже закінчився, а задоволення клопотання призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

Представник позивача в судовому засіданні 06.02.2020 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Представник відповідача у судове засідання 06.02.2020 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2020 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року підлягає залишенню без змін, а Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 03.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" (постачальник) та Приватним підприємством "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир" (покупець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції (сировини) №А-МС (далі - договір), відповідно до умов якого постачальних зобов`язався поставити та передати у власність покупця сировину власного виробництва, в перерахунку на молоко за базисним вмістом жиру та білку, що відповідають за якістю чинним стандартам, технічним умовам, ветеринарним і санітарним вимогам, (товар) за договірними цінами, обумовленими Протоколом погодження цін, який є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору в кількості і в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 1.2 договору, найменування товару: молоко коров`яче, власного виробництва (ДСТУ 3662-97).

Відповідно до п. 2.1 договору оплату за товар покупець проводить по договірним цінам, що визначаються у відповідному Протоколі погодження ціни, який є невід`ємною частиною до даного договору. Ціна на товар може змінюватись на протязі місяця в залежності від ринкової ціни на товар.

Розрахунок за товар покупець здійснює на умовах 100% оплати не пізніше 3 днів з дня одержання товару на розрахунковий рахунок постачальника. Датою (моментом оплати) вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Оплата здійснюється в національній грошовій валюті України - гривні (п. 2.5 договору (в редакції додаткової угоди від 30.12.2017 року).

Згідно п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2017 року договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року, а в частині грошових зобов`язань - до повного виконання зобов`язань сторонами.

Так, даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивачем на підтвердження здійснення ним у період з 01.01.2019 року по 02.05.2019 року поставки відповідачу товару загальною вартістю 2 322 104,32 грн було подано видаткові накладні, а також прийомні квитанції, які складались сторонами щомісяця та в яких відображалась кількість товару, який поставлений позивачем у попередній місяць та його вартість, а також обсяг грошових зобов`язань відповідача з оплати товару, в тому числі з урахуванням заборгованості з оплати товару за попередній період. Вказані прийомні квитанції підписані керівником та головним бухгалтером Філії "Менський сир" Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" та скріплені печаткою філії, без зауважень.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що Філія "Менський сир" є відокремленим підрозділом Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей", що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а відтак факт прийняття товару, його кількість, вартість та наявність заборгованості з оплати товару поставленого у попередній період, підтверджена відповідачем в окремому документі, який останнім же і складений.

Водночас, матеріали справи містять видаткові накладні за період з 01.01.2019 по 02.05.2019, які містять від імені Філії "Менський сир" Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" підпис особи про одержання спірного товару, яку неможливо ідентифікувати, однак частина поставленого у спірний період товару за такими накладними була оплачена відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Крім того, колегія суддів відзначає, що на час винесення спірного рішення відповідач продовжує сплачувати частинами за поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" у період з 01.01.2019 року по 02.05.2019 року товар, що свідчить про одержання Приватним підприємством "Консалтингова фірма "Прометей" товару за вищевказаними вказаними накладними.

Таким чином, враховуючи, що відповідач здійснює поетапну оплату Товариству з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" поставленого у період з 01.01.2019 року по 02.05.2019 року товару, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що договір і всі витікаючи первинні документи були укладені директором Філії «Менський сир» ПП «КФ «Прометей» із перевищенням повноважень, оскільки під час їх укладення був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності відповідача. Водночас, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження вищевказаного твердження, щодо дієздатності останнього.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що надані позивачем видаткові накладні містять відомості про постачальника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард", від імені якого видаткова накладна підписана головним бухгалтером Поштар А.А. та містять відбиток печатки позивача. Видаткові накладні також містять відомості про покупця - Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир", в графі "Отримав (ла)" містяться підписи без найменування посади, в графі "За довіреністю № ____від ____" також відсутні дані. Печатка сторони отримувача - Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі Філії "Менський сир" на вказаних видаткових накладних наявна.

З огляду на практику господарських правовідносин, що склалась між сторонами, щодо здійснення купівлі-продажу товару протягом січня-травня 2019 року, враховуючи, що господарські правовідносини щодо постачання молока мають місце між сторонами з листопада 2015 року, а також приймаючи до уваги наявність на вказаних документах печатки відповідача (покупця), зазначення дат складення видаткових накладних, номерів, реквізитів сторін, змісту та обсягу господарських операцій, суд розцінює відсутність відомостей про особу та/або посаду особи, яка приймала товар згідно наданих видаткових накладних як неістотні недоліки у документах, що містять відомості про господарські операції (первинних документах).

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що беручи до уваги відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених первинних документів на підтвердження факту поставки (купівлі-продажу) товару за договором №А-МС від 03.11.2015 року, скаржник вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту поставки товару, що в свою чергу, свідчить про відсутність у нього права на стягнення з відповідача суми заборгованості у відповідному розмірі та пені за неналежне виконання ним зобов`язань за договором №А-МС від 03.11.2015 року.

Разом з цим, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги доводи відповідача щодо неякісності поставленого позивачем товару з огляду на те, що всі видаткові накладні підписані представниками та скріплені печатками сторін без зауважень, такі доводи представника Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" не мають жодного документального підтвердження, зокрема, відповідачем не надано актів невідповідності, складення яких у разі здійснення постачання неякісного товару передбачене п. 3.3.1 договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявними у матеріалах справи видатковими накладними, які підписані представниками та скріплені печатками сторін, підтверджується виконання позивачем своїх зобов`язань за договором з поставки у період з 01.01.2019 року по 02.05.2019 року товарів відповідачу загальною вартістю 2 322 104,32 грн.

Водночас, твердження скаржника, що наявні в матеріалах справи прийомні квитанції та видаткові накладні не містять реквізитів договору, реквізитів довіреності на особу, що приймала ТМЦ, тощо, не спростовують висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Приватним підприємством "Консалтингова фірма "Прометей" у період з 01.01.2019 року по 12.06.2019 року було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" в якості оплати за товар кошти у загальному розмірі 730 000,00 грн, частина яких - у розмірі 237 272,54 грн. була зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості за поставлений у попередній період (у 2018 році) товар.

Крім того, відповідачем також в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар було сплачено позивачу згідно платіжного доручення №13 від 19.06.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №43 від 20.06.2019 року - кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №131 від 25.06.2019 року - кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №190 від 27.06.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №240 від 02.07.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №285 від 04.07.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №410 від 12.07.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №445 від 15.07.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №481 від 17.07.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №594 від 24.07.2019 року кошти у розмірі 20 000,00 грн, згідно платіжного доручення №996 від 19.08.2019 року кошти у розмірі 5 000,00 грн.

Як вбачається із змісту позову та доданих до нього матеріалів, Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" при розрахунку ціни позову було враховано оплату Приватним підприємством "Консалтингова фірма "Прометей" за платіжними дорученнями №13 від 19.06.2019 року, №43 від 20.06.2019 року, №131 від 25.06.2019 року, №190 від 27.06.2019 року заборгованості в частині 80 000,00 грн.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, інші здійснені Приватним підприємством "Консалтингова фірма "Прометей" у липні та серпні 2019 року платежі, позивачем не були взяті до уваги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Тобто, Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що предмет спору в частині суми основного боргу у розмірі 40 000,00 грн був відсутній на момент виникнення спору (направлення позову, про що відповідачу не було та не могло бути відомо), так як відповідач сплатив вказаний розмір коштів 02.07.2019 року та 04.07.2019 року (відповідно до платіжних доручень №240 від 02.07.2019 року на суму 20 000,00 грн, та №285 від 04.07.2019 року на суму 20 000,00 грн), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у позові у вказаній частині позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, оскільки решта частини суми основного боргу у загальному розмірі 85 000,00 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду першої інстанції (а саме - відповідно до платіжного доручення №410 від 12.07.2019 року на суму 20 000,00 грн, платіжного доручення №445 від 15.07.2019 року на суму 20 000,00 грн, платіжного доручення №481 від 17.07.2019 року на суму 20 000,00 грн, платіжного доручення №594 від 24.07.2019 року на суму 20 000,00 грн, платіжного доручення №996 від 19.08.2019 року на суму 5 000,00 грн), то провадження у цій частині підлягає закриттю, так як вказаний предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі в частині стягнення 85 000,00 грн підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач взятих на себе зобов`язань за спірним договором належним чином не виконував, вартість поставленого позивачем товару не сплатив у розмірі 1 624 376,86 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог у сумі 1 624 376,86 грн.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року у справі №910/8890/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/8890/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 17.02.2020 року.