ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2020 р. Справа№ 911/1465/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кравченка Івана Івановича на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019

у справі № 911/1465/19 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Кравченка Івана Івановича

до Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" в особі Києво-Святошинського районного підрозділу

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

про скасування дебіторської заборгованості за неспожиту електричну енергію

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кравченко І.І.; Ковальов М.О., представник за довіреністю, адвокат

від відповідача: не з`явились

від третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кравченко Іван Іванович звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" в особі Києво-Святошинського районного підрозділу про скасування дебіторської заборгованості за неспожиту електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2019 провадження у справі № 911/1465/19 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Фізична особа-підприємець Кравченка І.І. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 у справі № 911/1465/19 та направити її для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апелянт, з посиланням на приписи ч. 2 ст. 5 ГПК України, вважає помилковими висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Місцевий господарський суд, на переконання апелянта, мав відповідну процесуальну можливість здійснити захист порушеного права позивача із застосуванням способу захисту не передбаченого законом. Також апелянт наголошує, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 року, справу № 911/1465/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кравченко І.І. на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 у справі № 911/1465/19 залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020, після усунення недоліків апеляційної скарги, поновлено Фізичній особі-підприємцю Кравченка І.І. пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кравченко І.І. на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 року у справі № 911/1465/19 та призначено справу до розгляду на 11.02.2020; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

31.01.2020 від ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кравченко І.І. на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, третя особа зазначає, що нарахування дебіторської заборгованості за електричну енергію є лише фіксацією порушення зобов`язання, тому оскарження лише факту такого нарахування, як різновиду претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту цивільних прав. Також третя особа зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту прав сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушених прав.

В судовому засіданні 11.02.2020 оголошено перерву до 17.02.2020, про що постановлено відповідну ухвалу. Представниками сторін надано усні пояснення.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 17.02.2020 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даних учасників справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомлялось.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони та третьої особи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача та третьої особи, якими висловлено свою правову позицію у даній справі та які повідомлялись належним чином про здійснення перегляду справи в апеляційному порядку.

17.02.2020 від позивача надійшли письмові пояснення.

Позивач в судовому засіданні 17.02.2020 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції для подальшого розгляду спору.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.02.2020 заперечив проти доводів апелянта та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

За змістом п. 13) ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що в червні 2019 Фізичною особою-підприємцем Кравченком І.І. заявлено позов про скасування дебіторської заборгованості за неспожиту електричну енергію, який обґрунтовує тим, що із середини листопада 2017 на підприємстві споживача була відсутня виробнича діяльність, споживання електричної енергії згідно договору про постачання електроенергії № 220029213 від 04.09.2008 не відбувалось до кінця квітня 2018.

Закриваючи провадження у даній справі на підставі п. 1) ч. 1 ст. 231 ГПК України, місцевий господарський суд виходив з того, що заявлена у позовній заяві вимога позивача про скасування незаконного нарахування дебіторської заборгованості за неспожиту електричну енергію у відповідності до укладеного договору не узгоджується з приписами закону або договору, не є ефективним способом захисту, тобто, не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і не дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Крім того, судом першої інстанції зауважено, що позовна заява Фізичної особи-підприємця Кравченка І.І. неодноразово залишалась без руху для надання правового обґрунтування заявленої вимоги. Усунення такого недоліку позивачем мало б результатом визначення ним належного способу захисту свого права, однак, позивач такими можливостями не скористався.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що даний спір не підлягає вирішенню ні в порядку господарського судочинства, ні в якому іншому порядку судочинства.

Судова колегія, за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, не погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними, виходячи із наступного.

У відповідності до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Згідно ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

За змістом ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Отже, у розумінні наведених положень правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, фізичні особи-підприємці, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кравченка І.І. залишено без руху та встановлено позивачу процесуальний строк для усунення її недоліків, зокрема, запропоновано надати заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій конкретизувати позовні вимоги та визначити правові підстави заявленої позовної вимоги. Також у вказаній ухвалі суду зазначено, що способи захисту прав або інтересів визначені у ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Заявлена у позовній заяві вимога про скасування незаконного нарахування дебіторської заборгованості за неспожиту електричну енергію у відповідності до укладеного договору не узгоджується з приписами закону або договору. Позовна заява не містить посилання на правові підстави позову (норми матеріального права, якими обґрунтовується заявлена позовна вимога).

04.07.2019 від Фізичної особи-підприємця Кравченка І.І. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.08.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.08.2019 позовну заяву залишено без руху; запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви у встановлений строк, надавши суду: заяву з додатковим обґрунтуванням правових підстав подачі даної позовної заяви; докази направлення копії такої заяви відповідачу та третій особі. Також роз`яснено позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

12.08.2019 від Фізичної особи-підприємця Кравченка І.І. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2019 продовжено розгляд справи № 911/1465/19, призначено наступне підготовче засідання на 09.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - по 13.10.2019; позовну заяву залишено без руху; запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви у встановлений строк, надавши суду: заяву з додатковим обґрунтуванням правових підстав подачі даної позовної заяви; докази направлення копії такої заяви відповідачу та третій особі.

23.09.2019 Фізичною особою-підприємцем Кравченком І.І. подано заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатковим обґрунтуванням підстав подання позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.09.2019 продовжено розгляд справи № 911/1465/194; призначено наступне підготовче засідання на 10.10.2019.

Ухвалою від 10.10.2019, як вже зазначалось у даній постанові, закрито провадження у даній справі згідно п. 1) ч. 1 ст. 231 ГПК України з підстав невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права та, відповідно, його неефективністю захисту.

Таким чином, місцевий господарськи суд на стадії підготовчого провадження дійшов передчасного висновку про невірно обраний позивачем спосіб захисту, оскільки вирішення даного питання можливо лише на стадії розгляду спору по суті, ухвала суду про призначення судового засідання в межах названої стадії в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм процесуального закону, судова колегія вважає передчасним висновок суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на те, що приписами ч. 4 ст. 174 ГПК України визначено чіткий порядок вчинення процесуальних дій суду у випадку якщо позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, а тому посилання на невиконання позивачем вимог ухвал суду в обґрунтування висновку про закриття провадження у даній справі є помилковим. Крім того, залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі чинним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення передчасної ухвали суду.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про закриття провадження у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Господарського суду Київської області. Апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Кравченка І.І. на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним спору, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кравченка Івана Івановича на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 у справі №911/1465/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.10.2019 у справі №911/1465/19 скасувати.

3. Справу №911/1465/19 передати на розгляд Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 19.02.2020