УХВАЛА

14 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 909/130/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Боксана"

відповідач - Калуська міська рада

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 05.11.2019

у складі колегії суддів: Кравчук Н.М. (головуючий), Желік М.Б., Скрипчук О.С.

у справі №909/130/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана"

до Калуської міської ради Івано-Франківської області

про визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 поштовим відправленням Товариство з обмеженою відповідальністю "Боксана" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою №52 від 10.01.2020 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі №909/130/19 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №909/130/19 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана", предметом касаційного оскарження визначено постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019, якою скасовано рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2019 про визнання права власності на спірну земельну ділянку за Товариством з обмеженою відповідальністю "Боксана" та передано матеріали справи №909/130/19 до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду по суті в межах справи №909/387/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана".

Отже, оскаржуваним рішенням (постановою) апеляційного суду 05.11.2019 скасовано прийняте по суті спору у справі №909/130/19 рішення місцевого суду від 14.06.2019 з переданням матеріалів справи №909/130/19 для розгляду в межах справи №909/387/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана". Тобто апеляційним судом спір у справі №909/130/19 по суті не вирішувався.

Зазначене зумовлює застосування до спірних правовідносин приписів підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при визначенні ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення (постанову) апеляційного суду від 05.11.2019 як 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 становив 2 102 грн.

Відтак, оскаржуючи до Верховного Суду 10.01.2020 постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019, якою скасовано прийняте у справі №909/130/19 рішення місцевого суду по суті спору та передано матеріали справи №909/130/19 до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду по суті в межах справи №909/387/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана", скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником надано квитанцію №84394 від 20.12.2019 про сплату судового збору в розмірі 1 921 грн. та заявлено клопотання про розстрочення несплаченої суми судового збору за подання касаційної скарги до винесення рішення у справі касаційним судом, яке обґрунтовано відсутністю коштів для сплати судового збору у скаржника, який перебуває в процедурі банкрутства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення, звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Отже, розстрочення (відстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана" про розстрочення сплати судового збору, оскільки скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом строку розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

Верховний Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини незадовільного майнового стану скаржника та відсутність у нього коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення або розстрочення такої сплати при зверненні до суду касаційної інстанції.

З огляду на таке, Верховний Суд відмовляє скаржнику у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі №909/130/19.

Відтак, подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Боксана" касаційна скарга №52 від 10.01.2020 не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми.

Виходячи з положень частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана" №52 від 10.01.2020 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі №909/130/19 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Боксана" у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі №909/130/19.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Боксана" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 у справі №909/130/19 залишити без руху.

3. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Боксана" строк на усунення недоліків касаційної скарги до 03 березня 2020 року.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Боксана", що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук