ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Справа № 924/515/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 (суддя Муха М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія"

до Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни

про стягнення 268400,00 грн.

за участю представників сторін:

позивача - Мартинкова О.Л., наказ № 74-к від 15.12.2017 (судове засідання 11.02.2020);

відповідача - Смішна І.В., ордер ХМ №00515 від 28.10.2019, посвідчення адвоката №000235 від 12.12.2018 - (судове засідання 11.02.2020 в режимі відеоконференції з Господарським судом Хмельницької області);

В судовому засіданні 11.02.2020 оголошено перерву до 18.02.2020 року о 12:30 год.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" до Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни про стягнення 268400,00 грн - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій з підстав висвітлених у ній, просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідачем не подано жодного доказу, який би спростував наявні в матеріалах справи докази стосовно наявності факту надання послуг, а також враховуючи наявність часткової оплати за послуги, позовні вимоги є підтвердженими, та не спростованими з боку відповідача, що в свою чергу було безумовною підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції прийняте із неповним з`ясуванням обставин справи при невірному застосуванню норм матеріального права.

Зокрема, позиція суду першої інстанції стосовно недоведеності факту надання послуг є помилковою, адже факт користування визнаний відповідачем, та підтверджений матеріалами справи, що в свою чергу є підставою для звільнення від доказування.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до умов договору оплата послуг проводиться незалежно від того, чи підписаний між сторонами акт здачі-приймання, а тому, це не може бути підставою для оплати послуг не у розмірі та строки, що встановлені договором. При цьому, не може бути обґрунтованою відмова у позові лише тому, що акти не підписані з боку відповідача, або не має доказу, що останні надіслані йому. Позивач передав відповідачеві відповідні акти, що підтверджено ФОП Мосюк Л.І., однак остання не підписала їх та вмотивованої відмови від підписання не надала.

Також, посилання відповідача на те, що оплата була здійснена на підставі договору від 01.01.2017 не відповідають дійсності, оскільки зазначений договір був усно розірваний між сторонами у зв`язку із укладенням нового договору (№1/05-18 від 01.05.2018).

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/515/19 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В.

Листом суду апеляційної інстанції вих. №924/515/19/4450/19 від 04.10.2019 матеріали справи №924/515/19 витребовувалися із суду першої інстанції. 16.10.2019 матеріали справи №924/515/19 надійшли на адресу апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 у справі №924/515/19 відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 призначено на 26 листопада 2019 року об 10:30 год.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу суду від 21.10.2019 у справі №924/515/19 було отримано учасниками справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

31.10.2019 на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов від Фізичної особи-підприємця Мосюк Людмили Іванівни відзив на апеляційну скаргу, в якому з підстав викладених у ньому, відповідач заперечив доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія", а рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 залишити без змін.

26.11.2019 судове засідання у справі №924/515/19 не відбулося у зв`язку із перебуванням 26.11.2019 судді - члена колегії Бучинської Г.Б., у відпустці.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 призначено на 17 грудня 2019 року об 10:30 год.

Представником відповідача, адвокатом - Смішною І.В., подано до суду клопотання про забезпечення проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом (29000, м.Хмельницький, вул. Героїв Майдану,54).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката - Смішної І.В., про участь в судовому засіданні 17.12.2019 року у справі №924/515/19 в режимі відеоконференції відмовлено.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 №01-04/1070 у зв`язку із відпусткою судді Грязнова В.В. в період з 16.12.2019 по 19.12.2019, відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Мельник О.В.

16.12.2019 представник Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни подав до Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення судового розгляду, яке мотивоване тим, що представник відповідача не може прибути у судове засідання у зв`язку із зайнятістю його 17.12.2019 в інших судових справах. Також просить суд апеляційної інстанції наступне судове засідання провести в режимі відеоконференції.

17.12.2019 на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" клопотання про відкладення судового розгляду (вх.41231/19), в якому зазначено, що позивач підтримує подане 16.12.2019 відповідачем клопотання про відкладення судового розгляду, вважає що причина пропуску представником відповідача судового засідання є поважною, відтак повідомив суд апеляційної інстанції, що позивач не направив свого представника на судове засідання 17.12.2019, враховуючи територіальне розташування апеляційної інстанції.

За результатами судового засідання 17.12.2019 розгляд справи відкладено на 11 лютого 2020 року об 11:00 год.; доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Хмельницької області (ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019).

В судове засідання 11.02.2020, яке відбулось в режимі відеоконференції з Господарським судом Хмельницької області з`явилися представники позивача та відповідача, які повністю підтримали вимоги, доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі і у відзиві та надали усні пояснення щодо суті спору. За результатами судового засідання 11.02.2020 оголошено перерву до 18.02.2020 о 12.30 год.

Позивач та відповідач не забезпечили явку повноважених представників в судове засідання 18.02.2020, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні 11.02.2020, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві, стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

01.01.2017 між ТОВ "Продторг" (орендодавець) та ФОП Мосюк Л.І. укладено договір оренди відповідно до умов якого відповідачу передано в оренду складське (нежитлове) офісне (нежитлове) приміщення загальною площею 535кв.м., яке розташоване за адресою м.Хмельницький, пров. Купріна, 15. Строк дії даного договору до 31.12.2017.

01.01.2017 між ФОП Мосюк Л.І. (замовник) та ТОВ "Хмельницькуніком" (виконавець) укладено договір про надання послуг по прибиранню та утриманню території відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язаний надати замовнику послуги по утриманню та прибиранню території прилеглої до об`єктів нерухомості, що належить замовнику загальною довжиною 150м, що знаходиться за адресою м.Хмельницький, пров. Купріна, 15.

Вартість наданих послуг становить 7200,00 грн. щомісячно. Факт виконання послуг виконавцем підтверджується актом здачі - приймання наданих послуг, підписаний обома сторонами.

01.05.2018 між ФОП Мосюк Л.І. (замовник) та ТОВ "Хмельницькуніком" (виконавець) укладено договір про надання послуг №1/05-18 відповідно до п.2 якого виконавець надає замовнику послуги із використання інфраструктури, розташованої на території виконавця за адресою м. Хмельницький, вул. Купріна, 54/2. Прийняття замовником послуг оформляється актом надання послуг.

Згідно п.3 договору вартість послуг становить 25000,00грн. Акт наданих послуг підписується сторонами до 20 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавались послуги. Замовник зобов`язаний до 10 числа поточного місяця перерахувати суму, зазначену в п.3.1 договору на розрахунковий рахунок виконавця.

Пунктом 4 договору сторони передбачили обов`язки сторін, зокрема п.п.4.2.2 передбачено обов`язок замовника після контролю за достовірністю актів про надання послуг виконавцем, підписувати ці акти протягом трьох днів з моменту їх одержання.

Відповідно до п.п.5.4 договору за недотримання строків оплати зазначених у п.3.3 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 80% від суми місячного платежу за надану послугу.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Позивачем додано до матеріалів справи акт звірки станом на 30.09.2018, який сторонами не підписано. В акті зазначено про нарахування відповідачу плати за надання послуг із розрахунку 25000,00 грн. в місяць за червень-вересень 2018 року. Акт також містить інформацію про здійснення відповідачем сплат із розрахунку 7200,00 грн. в місяць за січень - червень 2018 року.

В матеріалах справи наявний також не підписаний сторонами акт звіряння за період 01.10.2018 - 10.05.2019 в якому вказано про наявність боргу відповідача у розмірі 135600,00 грн.

Відповідачем до відзиву на позов надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0019247 за липень від 01.09.2019, № ОУ-0019248 за серпень від 01.09.2018, №ОУ-0019249 за вересень від 01.09.2018, № ОУ-0019250 за жовтень від 01.10.2018, а також рахунки фактури на сплату послуг із використання інфраструктури за липень - вересень 2018 року датовані 01.09.2018 та за жовтень 2018 року датований 01.10.2018.

Позивачем направлялась відповідачу вимога від 09.11.2018 (вих. №119) про сплату 244080,00 грн. заборгованості за надані послуги відповідно до умов договору від 01.05.2018 №1/05-18. Дана вимога залишена відповідачем без відповіді.

З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 268400,00грн. збитків в т.ч. 128400,00грн. боргу за надані послуги та 140000,00грн. штрафу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на невиконання підприємцем умов договору про надання послуг №1/05-18 від 01.05.2018 щодо оплати наданих послуг. У зв`язку із невиконання умов договору позивачем нарахований штраф у розмірі 140000,00 грн. відповідно до 5.4 договору.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються, зокрема, положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

01.01.2017 між ФОП Мосюк Л.І. (замовник) та ТОВ "Хмельницькуніком" (виконавець) укладено договір про надання послуг по прибиранню та утриманню території.

В подальшому договір припинив свою дію, оскільки 01.05.2018 між сторонами укладено новий договір про надання послуг, відповідно до якого виконавець надає замовнику послуги із використання інфраструктури, розташованої на території виконавця за адресою м. Хмельницький, вул. Купріна, 54/2. У даному випадку правовою підставою припинення зобов`язання за договором від 01.01.2017 є ст. 604 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється за домовленістю сторін; зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Безпідставними є твердження відповідача, та не приймаються судом апеляційної інстанції про те, що печатку на договорі від 01.05.2018 проставлено під тиском позивача, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження цієї обставини.

При цьому, судом апеляційної інстанції приймається до уваги закріплений в ст.204 ЦК України принцип презумції правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано доказів, а судом не встановлено, що договір від 01.05.2018 визнаний судом недійсним.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору від 01.05.2018, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг. При цьому, до уваги колегією суддів приймаються такі його основні критерії: 1.) предмет договору - послуги із використання інфраструктури; 2.) порядок оплати послуг - до 10 числа поточного місяця (без складання акту наданих послуг).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч. 1 ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.3.1 договору вартість послуг становить 25000,00 грн.

Згідно п.3.3 договору замовник зобов`язаний до 10 числа поточного місяця перерахувати суму, зазначену в п.3.1 договору на розрахунковий рахунок виконавця.

Пунктом 3.2 договору врегульовано, що акт наданих послуг підписується сторонами до 20 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавались послуги.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок відповідача сплатити вартість наданих послуг настає до 10 числа поточного місяця незалежно від підписання сторонами актів приймання передачі виконаних робіт (надання послуг).

Оскільки матеріалами справи встановлено, а відповідачем не спростовано факт надання позивачем протягом травня-листопада 2018 року послуг із використання інфраструктури, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження відповідача про надання послуг в рамках договору від 01.01.2017, з огляду на вищевикладене.

З урахуванням викладеного та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не подано доказів, які би спростували правомірність проведених позивачем нарахувань за договором від 01.05.2018. Враховуючи наявність часткової оплати за послуги, позовні вимоги є підтвердженими, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за отримані послуги в сумі 128400,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення 140000,00 грн штрафу, колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Відповідно до п.п.5.4 договору за недотримання строків оплати зазначених у п.3.3 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 80% від суми місячного платежу за надану послугу.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.п.5.4 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 140000,00 грн. Розмір пені позивачем обрахований за період з травня 2018 по листопад 2018.

Судом апеляційної інстанції враховується, що пенею, згідно ст.549 ЦК України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, однак умовами договору (п.п.5.4 договору) сторонами врегульовано нарахування пені всупереч її законодавчому визначенню, а тому колегія суддів вважає, що нарахування пені, проведене позивачем, є невірним. Вимога позивача про стягнення штрафу є необгрунтованою, так як умовами договору не узгоджена можливість притягнення відповідача до відповідальності у вигляді штрафу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлене судом апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не повно з`ясував обставини справи щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни 128400,00 грн. боргу, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" в цій частині підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 - скасувати в частині відмови в стягненні з Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" (29013, м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 5, ) 128400,00 грн.

В цій частині прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" (29013, м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 5, ) 128400,00 грн. боргу.

В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.09.2019 у справі №924/515/19 - залишити без змін.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мосюк Людмили Іванівни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька універсальна компанія" (29013, м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 5, ) 1926,00 грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви та 2889,00 грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Місцевому господарському суду видати судові накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "20" лютого 2020 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Мельник О.В.