РІШЕННЯ

10 лютого 2020 року Справа № 913/566/19

Провадження № 18/913/566/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В. розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку", м. Київ

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ

про стягнення 9 003 грн 43 коп.

За участю:

Секретаря судового засідання - Романенко Т.М.

Представники учасників не прибули.

в с т а н о в и в: Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку" звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою від 19.09.2019 № 3374 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про стягнення 9003,43 грн попередньої оплати за договором про постачання електричної енергії від 16.07.2012 № 5794.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії від 16.07.2012 № 5794 позивачем (споживачем) було здійснено на рахунки відповідача (постачальника) попередню оплату вартості електроенергії за липень-вересень 2014 року в розмірі 11306,03 грн (меморіальні ордери: № 114705 від 13.06.2014 на суму 3945,97 грн, № 116688 від 11.07.2014 на суму 3680,03 грн, № 118022 від 31.07.2014 на суму 3680,03 грн).

Невикористаний залишок коштів попередньої оплати за електроенергію, згідно бухгалтерського обліку ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" (далі - ПАТ "ВБР") становить 9003,43 грн.

У зв`язку із початком процедури ліквідації, закриття дирекції ПАТ "ВБР" в м. Луганськ та Луганській області, та достроковим припиненням дії вищезазначеного договору, суми попередньої оплати за електроенергію у загальному розмірі 9003,43 грн підлягають поверненню на рахунки ПАТ "ВБР".

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача попередньої оплати за електроенергію в сумі 9003,43 грн, яка мала бути поставлена за договором від 16.07.2012 № 5794.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.10.2019 позовну заяву ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" до ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" про стягнення 9003,43 грн було залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України та п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, та встановлено десятиденний строк для усунення зазначених недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, суд ухвалою від 28.10.2019 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 913/566/19, призначивши її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

21.10.2019 р. в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Згідно п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.11.2019 р. суд передав матеріали справи № 913/566/19 за позовом ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" до ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" про стягнення 9003,43 грн за виключною підсудністю для подальшого розгляду Господарським судом Луганської області, тим самим складом суду, що і справа № 913/567/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання".

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.12.2019 позовна заява передана для подальшого розгляду Господарським судом Луганської області тим самим складом суду, що і справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" № 913/567/19 (суддя Яресько Б.В.)

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.12.2019 р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, повторно розпочав розгляд справи № 913/566/19 за правилами загального позовного провадження, та призначав підготовче провадження на 26.12.2019 р.

26.12.2019 р. до канцелярії суду здано відзив ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" від 24.12.2019 р. №01-19/2/339 на позовну заяву, за якою повідомив суд, що трирічний строк для звернення до суду з вимогами про стягнення попередньої оплати за спожиту активну електричну енергію за серпень 2014 року - вересень 2014 року сплинув у жовтні 2017, в зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" про стягнення 9003, 43 грн попередньої оплати за спожиту активну електричну енергію за договором про постачання електричної енергії від 16.07.2012 р. №5794 в повному обсязі.

26.12.2019 р. в судове засідання представники сторін не прибули.

13.01.2020 р. в судове засідання представники сторін не прибули.

Ухвалою від 13.01.2020 р. суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.02.2020 р.

10.02.2020 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка представників сторін у судове засідання 10.02.2020 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.07.2012 р. між сторонами по справі був укладений договір № 5794 про постачання електричної енергії за яким відповідач зобов`язався постачати позивачу електричну енергію, а позивач оплачувати відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно додатку до договору «Порядок розрахунків з використанням попередньої оплати» розрахунковим вважається період, який починається з 10-го числа поточного місяця та триває до 9-го числа (включно) наступного місяця. Згідно п. 7 порядку розрахунків не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду позивач здійснює на підставі рахунку відповідача попередню оплату вартості обсягу електричної енергії, постачання якої на даний розрахунковий період (договірна величина споживання електричної енергії) обумовлене Договором.

Якщо фактичне споживання електричної енергії в розрахунковому періоді виявиться меншим ніж обсяг договірної величини, то надлишок коштів зараховується в рахунок погашення існуючої заборгованості позивача, у разі відсутності зараховується в рахунок платежів наступного розрахункового періоду.

13.06.2014 р. позивач меморіальним ордером № 114705 перерахував відповідачу 3945 грн. 97 коп. передплати за активну ел.енергію за серпень 2014 р.; 11.07.2014 р. меморіальним ордером № 114705 3680 грн. 03 коп., та 31.07.2014 р. меморіальним ордером № 116688 3680,03 грн. передплата за серпень 2014 р., разом 11306 грн. 03 коп.

Позивач зазначає, що невикористаний залишок коштів попередньої оплати становить 9003 грн. 43 коп.

08.08.2019 р. позивач зазначає, що він звернувся до позивача з письмовою вимогою про повернення коштів, але відповідь не надійшла.

Позивач 01.10.2019 р. звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму попередньої оплати в розмірі 9003 грн. 43 коп.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. Відповідач зазначає, що позивач оплатив попередню оплату за електричну енергію за серпень-вересень 2014 року., відповідно про наявність невикористаних коштів позивачу було відомо вже 01.10.2014 р. У встановлений трирічний строк для звернення до суду позивач з позовом не звертався, строк позовної давності сплив, в зв`язку з чим в позові слід відмовити.

Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 9003 грн. 43 коп. передоплати за непоставлений товар.

Згідно з приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Статтею 202 цього ж Кодексу унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як установили суди, правовідносини, котрі виникли між сторонами у справі, за своєю правовою природою є правовідносинами з поставки. За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений, у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У розумінні приписів наведених норм покупцю належить право вимагати повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Таким чином, у позивача в жовтні 2014 року виникло право вимагати від відповідача повернення 9003 грн. 43 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду 01.10.2019 р. строк позовної давності сплив.

Частинами 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини порушення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не наведені суду будь які причини поважності пропуску ним строку позовної давності.

Відповідачем заявлено відповідно до ст. 267 ЦК України про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на позивача.

3. Надіслати копію даного рішення всім кредиторам у справі №913/567/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання".

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2020 р.

Суддя Б.В.Яресько