ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року Справа № 904/3177/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєда І.М., Кузнецової І.Л.

секретар судового засідання Грачов А.С.

Представники сторін:

від відповідача: Олюха В.Г., ордер серії ДП №2840/010 від 11.02.2020, адвокат;

від позивача.: Сердюк В.В, витяг з ЄДРЮОФОПГФ від 06.02.2020, головний спеціаліст;

від позивача: Бурлаченко О. Л., посвідчення №052333 від 07.03.2019, прокурор відділу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетроської області від 25.11.2019 у справі №904/3177/19 (суддя Мілєва І.В., повне рішення складено 26.11.2019)

за позовом: Прокуратури Дніпропетровської області м. Дніпро в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича, смт. Софіївка Дніпропетровської області

про стягнення 162 066,08 грн,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетроської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича (надалі відповідач) та просила стягнути плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, - 162 066,08 грн та витрати у справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що проведеною 17.05.2017 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області рейдовою перевіркою транспортних засобів автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів та на таксі на а/д Н-14 "Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв" було встановлено порушення з боку відповідача встановлених нормативів вагових параметрів під час руху великовагового транспортного засобу. Відповідно до ст. 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", п. 22.5 Правил дорожнього руху України та "Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (надалі - Порядок №879) вказане порушення є підставою для нарахування цієї плати, яку останній в добровільному порядку не сплатив.

Позивач вимоги прокурора підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на порушення приписів нормативно-законодавчих актів при здійсненні перевірки, невідповідності складених документів затвердженим формам та зазначених в підрахунку параметрів, відсутність всіх складових цивільного правопорушення для стягнення шкоди, як то розмір завданих збитків, вина відповідача також є недоведеною.

Рішенням Господарського суду Дніпропетроської області від 25.11.2019 у справі №904/3177/19 (суддя Мілєва І.В.) позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича на користь Державного бюджету України 162 066,08 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича на користь Прокуратури Дніпропетровської області витрати по сплаті судового збору - 2430,99 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та в позові прокурора відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд помилково виходив з того, що розрахунок плати за проїзд №116 від 17.05.2017 позивачем було зроблено вірно, невірно пославшись на те, що вказані факти встановлені Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 21.09.2018 по справі №804/6296/17 та є преюдиційними;

- суд не взяв до уваги доводи відповідача про те, що акт ВА №0110228 від 17.05.2017, що був складений Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, не передбачений чинним законодавством України, та на дату його складання була відсутня методика, затверджена Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю;

- розрахунок плати є необгрунтований, в ньому зазначена відстань 440 км, що не підтверджено жодними доказами, натомість як відстань перевезення складає 376 км;

- позивачем не доведено, а судом не надано оцінки тому, що дії відповідача завдали шкоди державі внаслідок руйнування доріг та є винними, та відсутні підстави для покладення цивільно-правової відповідальності;

- суд, пославшись на преюдицію, ухилився від з`ясування обставин справи, не надав оцінки доводам відповідача щодо невірного розрахунку плати позивачем, у зв`язку з чим прийняв невірне рішення.

За наслідками автоматизованого розподілу справи для її розгляду було визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач, суддів Подобєда І.М., Кузнецової І.Л., ухвалою суду від 23.12.2019 справа була прийнята до розгляду означеною колегією суддів, судове засідання призначено на 12.02.2020.

Представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечує (відзив 05/2-137вих-20 від 29.01.2020), посилаючись на обгрунтованість та законність рішення. Вказує, що відповідач здійснював спірне перевезення за відсутності спеціального дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, що є порушенням ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільні дороги». Позивачем законно проведена перевірка та належними доказами підтверджено порушення щодо вагових та габаритних параметрів при перевезенні, вірно застосована формула для розрахунку плати, відповідачу своєчасно направлені документи щодо спірної перевірки. Відповідно до п.27 Порядку №879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офоційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку, тому позивач вірно застосував курс на 17.05.2016. Всі спірні обставини були встановлені у справі №804/5296/17 та відмовлено ФОП Стьопочкіна О. С. у визнанні неправомірними (протиправними) дій посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області щодо визначення вказаної плати.

Позивач просить рішення суду залишити без змін (відзив від 31.01.2010), посилаючись на дотримання ним процедури, визначеної Порядком №879, на перевищення транспортним засобом встаановлених вагових обмежень, вірність визначення відстані, яку перевізник має наамір проїхати, яка була перевірена за допомогою інтернет ресурсу http://della.ua/ distance.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №458 від 12.05.2017 (а.с. 35-36) та направлення на перевірку №021126 від 16.05.2017 (а.с. 37) співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області проведено 17-18 травня 2017 року рейдову перевірку транспортних засобів автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів та на таксі на а/д Н-14 "Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв".

У пункті габаритно-вагового контролю а/д Н-14 "Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв" 17.05.2017 було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки МАЗ, модель 630308-224, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп марки МАЗ, модель 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 та який належить фізичній особі-підприємцю Стьопочкіну О.С., що підтверджено листом Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 05.03.2018 за №31/4-921 (а.с. 44-45) та свідоцтвом про реєстрацію АЕС №092839 від 10.01.2008.

Під час перевірки транспортного засобу виявлено перевезення вантажу автомобілем, який належить відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме: навантаження на осі: 6,84/13,36/12,94/13,62/12,92 при нормативно допустимій на одиничну ось 11 т, на здвоєну 16 т, фактична маса ТЗ 59,68 т при нормативно допустимій - 40 т. Вказане підтверджується чеком про зважування транспортного засобу №04814 від 17.05.2017 (а.с. 40).

За результатами перевірки складено акт ВА №0110228 від 17.05.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 39), акт №ВА 0112191 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 58) та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 38).

На підставі зазначених документів в Управлінні було складено розрахунок №116 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування (а.с. 41), відповідно до якого:

- пройдена відстань - 440 км, загальна маса автомобіля 59,68 т, навантаження на одиничну ось становило 13,62 т та 12,92 т, на здвоєну вісь - 26,3 т, плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, склала 5 544,00 євро, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.05.2017 складає еквівалент 162066,08грн.

Вказані документи були направлені відповідачу листом від 19.05.2017 за №27-11-07/1609.

Відповідач звернувся до адміністративного суду з вимогою щодо визнання протиправними вказаних дій Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області та скасування розрахунку плати за проїзд.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 у справі №804/5296/17, залишеною без змін Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.09.2018, в задоволенні позову було відмовлено.

Прокурор також звертався за стягненням вказаної плати до адміністративного суду, втім Третім апеляційним адміністративним судом було закрито провадження у справі №804/1893/18 з огляду на правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06.06.2018, щодо розгляду вказаної категорії справ в порядку цивільної чи господарської юрисдикції, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містять Закони України "Про автомобільні дороги" та "Про автомобільний транспорт", відповідно до яких рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги"). У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т, а навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Спірною перевіркою встановлено навантаження на осі: 6,84/13,36/12,94/13,62/12,92 при нормативно допустимій на одиничну ось 11 т, на здвоєну 16 т, фактична маса ТЗ 59,68 т, що є перевищенням встановлених вагових обмежень.

Відповідач не мав дозволу на спірне перевезення з перевищеням вагових параментрів, що ним не оспорюється, як і не оспорюється сам факт перевезення із встановленими позивачем перевищеннями.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено "Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні".

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку (п. 27 Порядку 879).

Відповідно до п. 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п.6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, п. 26 Порядку №879).

Відповідач оспорює застосовану у формулі відстань перевезення та визначення офіційного курсу гривні до ЄВРО, посилаючисть на те, що він має бути визначений саме на день розрахунку, тобто оплати.

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача щодо невірного визначення відстані перевезення, оскільки позивач та прокурор не надали жодних доказів щодо застосованої в розрахунку відстані - 440 км.

Позивач посилається на перевірку відстані за допомогою інтернет ресурсу http://della.ua/ distance, втім не надає такого доказу. Натомість відповідач надав роздруківку із інтернет ресурсу «Карти Google» на підтвердження того, що відстань становить 376 км. Суд, перевіривши доводи позивача, встановив, що зазначений ним сайт для розрахунку відстані також використовує «Карти Google» та визначає спірну відстань - 376 км.

В частині встановлення дати перерахунку ЄВРО до офіційного курсу гривні колегія суддів зазначає, що вказаний перерахунок відповідно до п. 27 Порядку №879 здійснюється на день проведення розрахунку. Розрахунок плати позивачем здійснено 17.05.2017 року, тому вірно застосовано курс гривні до ЄВРО.

Відтак, плата за проїзд великовагового транспортного засобу буде складати 4 737,60 ЄВРО, що еквівалентно 138 492,84 грн. Доказів сплати відповідачем не надано. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та плата в сумі 138 492,84 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним доводам відповідача, пославшись на те, що при розгляді справи №804/5296/17 у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.09.2018 було встановлено факт вірного застосування позивачем формули для розрахунку, та надана їм провова оцінка, та в силу ст. 75 ГПК України вказані факти не потребують доведення при розгляді цієї справи.

З таким висновком суду погодитися неможна, оскільки у справі №804/5296/17 суд дійшов висновку про правомірність застосування для розрахунку плати визначеної формули, втім не встановлював та не перевіряв обгрунтованість застосування при розрахунку всіх складових цієї формули, зокрема, відстані перевезення.

Щодо інших доводів апелянта апеляційний суд зазначає наступне.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 зробила правовий висновок, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, а відтак не має ознак публічно-правових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залженого від суб`єктного складу сторін.

Дії відповідача щодо перевезення вантажів з порушенням допустимих вагових параметрів має всі складові цивільного правопорушення, оскільки в порушення вище наведених вимог Закону таке перевезення здійснювалося без отримання відповідного дозволу, не дотримання вагових параметрів ТЗ призводить до руйнування доріг та розмір збитків визначається відповідно до затверджених в установленому порядку Методик.

Також суд першої інстанції дійшов правомірних висновків та відхилив доводи відповідача, з чим погоджується апеляційний суд, в частині того, що складений акт ВА №0110228 від 17.05.2017 не передбачений законодавством; станом на 17.05.2017 була відсутня методика, затверджена Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Вказані питання були вирішені у справі №804/5296/17 при розгляді позову відповідача до позивача, а саме що процедурні порушення з боку співробітників Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, в тому числі щодо невідповідності назви бланку акту проведеному контролю, відсутності в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.05.2017 року часу її складання, відсутності факту подальшого зупинення транспортного засобу з метою внесення плати за проїзд або часткового розвантаження автомобіля та внесення плати за фактично пройдену частину маршруту, не є підставою звільнення від відповідальності за порушення кількох нормативів вагових параметрів під час руху великовагового транспортного засобу, що належить останньому, тощо.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відсутні доводи щодо наявності підстав для представництва прокурора, тому апеляційний суд в цій частині не переглядає рішення суду першої інстанції, що виключає зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2019, як прийняте при неповному з`ясуванню обставин справи підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі відносяться на прокурора та відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетроської області від 25.11.2019 у справі №904/3177/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетроської області від 25.11.2019 у справі №904/3177/19 змінити в частині стягненої суми та розподілу судових витрат, в зв`язку з чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Державного бюджету України (р/р 1002 УК в м. Кропивницькому, МФО 899998, , ККДБ 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні - 138 492,84 грн (сто тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто дві грн 84 коп), про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви - 2 077,40 грн (дві тисячі сімдесят сім грн 40 коп), про що видати наказ».

Стягнути з Прокуратури Дніпропетровської області (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) на користь Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги - 530,39 грн (п`ятсот тридцять грн 39 коп), про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 17 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.Л. Кузнецова