ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" лютого 2020 р. м. Черкаси справа № 10/5026/290/2011

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем судового засідання Вініченко О.Б., за участю:

ТОВ "АЛЬФА-ЛІЗИНГ Україна" Халявка І.М. (по довіреності),

Приватний виконавець Недоступ Д.М.: (особисто),

від боржника Курас С.А. (по довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду скаргу представника боржника на дії приватного виконавця Недоступа Д.М. у справі №10/5026/290/2011

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Агросолтек»

до відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт»

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Від представника боржника надійшла скарга, в якій просить суд:

1. Прийняти дану скаргу до розгляду.

2. Розглянути скаргу з дотриманням строків, передбачених статті 342 ГПК України протягом десяти днів з дня подання скарги до суду.

3. Визнати неправомірними рішення приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, прийняті у формі наступних постанов:

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого

провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Черкаської

області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника.

4. Зобов`язати приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича усунути порушення прав боржника, ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», та вимог чинного законодавства, шляхом:

- повернення без прийняття до виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011 п. 3,4,7, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313, кошти боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» (), розміщених на рахунках, відкритих боржником;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 23.12.2019 року ВП №60924313, коштів боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» (), розміщених на рахунках, відкритих боржником;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 23.12.2019 року ВП №60924313, майна боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» ();

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313, майна боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» ();

- повернення на рахунки ПрАТ «Первомайський кар`єр Граніт» коштів в сумі

471 669,68 грн., списаних з рахунку: № НОМЕР_1 .

Скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник боржника скаргу підтримав, просить задовольнити.

Приватний виконавець Недоступ Д.М. та представник ТОВ "АЛЬФА-ЛІЗИНГ Україна" просять відмовити у задоволенні скарги за необґрунтованістю.

Інші учасники у справі про банкрутство не з`явилися, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

З матеріалів скарги встановлено наступне.

При ознайомленні представником боржника з матеріалами виконавчого провадження, було встановлено, що виконавче провадження №60924313 було відкрите на підставі заяви ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» про відкриття виконавчого провадження та ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року про затвердження мирової угоди та ухвали господарського суду Черкаської області від 23.07.2019 року про виправлення описки.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №60924313, представник зазначає, що з прийнятими приватним виконавцем Недоступом Дмитром Миколайовичем постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого провадження, постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника, постановою від 23.12.2019 року про арешт коштів боржника та постановою від 23.12.2019 року про арешт майна, не погоджується, вказані постанови є незаконними, оскільки прийняті з порушенням процесуальних норм, закріплених, зокрема в частині 3, частині 5 cтатті 327 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 4,11,12,15,18,26 Закону України «Про виконавче провадження», а також: за невірного застосування норм права, закріплених в статтях 35-39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній станом на 04.11.2012 року).

При прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець залишив поза увагою той факт, що виконавчий документ, на підставі якого було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та були відсутні всі необхідні документи для відкриття виконавчого провадження, а безпосередньо ухвала про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство не є виконавчим документом та не підлягає примусовому виконанню особами, на яких покладені функції примусового виконання рішення суду.

Зі змісту постанови від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого провадження, вбачається, що стягувачем у виконавчому провадженні виступає - ТОВ «Альфа-Лізинг Україна».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини 2 статті 15 Закону передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах якого видано виконавчий документ.

Разом з цим, в ухвалі від 03.06.2019 року у справі №10/5026/290/2011 не визначено стягувачем - ТОВ «Альфа-Лізинг Україна».

Ухвала від 03.06.2019 року про затвердження мирової угоди була прийнята стосовно одного боржника та 16 (шістнадцяти) кредиторів, й щодо жодного із них не було закріплено статусу стягувача.

В той же час, поряд із ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» було укладено мирову угоду із 11 (одинадцятьма) кредиторами однієї черги - четвертої черги, стосовно яких також настав строк виконання умов мирової угоди, проте ухвала була видана лише ТОВ «Альфа-Лізинг Україна», що позбавило можливості отримати виконавчий документ решті кредиторів.

З цього слідує, що подана від ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» заява не є заявою стягувача в розумінні статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (оскільки в поданому виконавчому документів заявник не був таким, що визначений стягувачем), а відтак вказана заява не була підставою для початку примусового виконання рішення суду.

Пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону передбачено як підставу для повернення без прийняття до виконання виконавчого документа, якщо стягувачем не подана заява про примусове виконання згідно статті 26 Закону.

Оскільки, ТОВ «Альфа Лізинг Україна» не має згідно ухвали від 03.06.2019 року статусу стягувача, то ним не могла бути подана заява стягувача, як підстава для початку примусового виконання виконавчого документа.

Отже, приватний виконавець зобов`язаний був повернути виконавчий документ ухвалу господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011 без прийняття до виконання, в тому числі із зазначеної вище підстави.

Статтею 15 Закону визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник.

На противагу зазначеним вимогам в ухвалі від 03.06.2019 у справі №10/5026/290/2011:

- не закріплено за жодною стороною статусу стягувача та боржника як сторін у

виконавчому провадженні;

- не вказано ні особи стягувача, ні особи боржника, даних щодо стягувача та боржника, зокрема, повного найменування, адреси місцезнаходження та ідентифікаційного коду;

- відсутні в ухвалі всі необхідні дані й щодо ТОВ «Альфа-Лізинг Україна», як

особи, яка приватним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження визначена стягувачем.

Оскільки рішення приватного виконавця на думку представника боржника щодо відкриття виконавчого провадження є неправомірним, відтак початок примусового виконання рішення та заходи примусового характеру в рамках виконавчого провадження №60924313 є неправомірними, зокрема: арешти на рахунки та майно, примусове списання коштів з рахунків боржника в сумі 471 669,68 грн. (станом на 27.12.2019 року).

Відтак, є необхідним вжиття заходів щодо відновлення прав скаржника у вигляді звільнення майна та коштів з-під арешту та зобов`язання приватного виконавця повернути списані з рахунку кошти в повному обсязі.

06.02.2020 року на адресу суду від приватного виконавця Недоступа Д.М. надійшов письмовий відзив на скаргу наступного змісту.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Недоступа Дмитра Миколайовича, перебуває виконавче провадження № 60924313 з примусового виконання ухвали №10/5026/290/2011 від 03.06.2019 року, який видав суддя Господарського суду Черкаської області Боровик С.С., про затвердження мирової угоди між Приватним акціонерним товариством "Первомайський кар`єр "Граніт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на сплату суми заборгованості в розмірі 17 152 164,81 грн. в розстрочку рівними щомісячними частинами в сумі 2 858 694,13 грн. Кредиторська заборгованість Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" в розмірі 17 152 164, 81 грн., сплачується протягом шести місяців починаючи з дати закінчення строку відстрочки погашення заборгованості (далі по тексту виконавчий документ). Згідно заяви стягувача станом на 17.12.2019 року Приватним акціонерним товариством "Первомайський кар`єр "Граніт" не здійснено сплату двох перших платежів згідно встановленого графіку погашення заборгованості, який викладений у виконавчому документі, отже, сума до примусового стягнення, складає 5 717 388,26 грн.

20.12.2019 року приватним виконавцем Недоступом Д.М. винесено оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт мана боржника, про арешт коштів боржника.

До заяви на примусове виконання рішення, та оригіналу виконавчого документу, стягувачем було додано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 23.07.2019 року по справі №10/5026/90/2011, якою задоволено заяву стягувача та виправлено помилки у виконавчому документі, а саме приведено його у відповідність статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». З єдиного реєстру судових рішень, виконавцем було встановлено, що законність вищезазначеної ухвали від 23.07.2019 року про виправлення помилки у виконавчому документі, була підтверджена постановою Північного апеляційного Господарського суду від 01.10.2019 року, справа №10/5026/90/2011 та ухвалою Верховного Суду від 13.11.2019 року по цій же справі, в змісті тексту яких міститься вказівка на те, що ухвала про затвердження мирової угоди від 03.06.2019 року по справі №10/5026/90/2011, є виконавчим документом в розумінні статей 193, 327 ГПК України.

Враховуючи вищевикладені аргументи, та судові рішення по даній справі, у виконавця не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, та винесенні оскаржуваних постанов, які є наслідком відкриття виконавчого провадження та початком примусового виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

За таких обставин, виконавець вважає, що його дії щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття всіх оскаржуваних постанов в межах відкритого виконавчого провадження №60924313 спрямовані виключно на фактичне виконання рішення та вчинені у спосіб та порядок встановлений Законом.

Щодо вимоги скаржника про повернення грошових коштів у розмірі 471669,68 грн., які були стягнуті з рахунків боржника, повідомляє суд, що вищезазначені грошові кошти не зберігаються на рахунках виконавця, а були розподілені у відповідності до вимог статті 45 Закону, частина з яких перерахована стягувачу, як погашення боргу по рішенню, частина перерахована на користь приватного виконавця, як основна винагорода приватного виконавця, тому на даний час приватний виконавець не є розпорядником цих коштів.

За таких обставин, приватний виконавець Недоступ Д.М. просить суд відмовити скаржнику у задоволенні скарги на рішення приватного виконавця Недоступа Д.М.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив наступне.

За приписами статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 340 ГПК України).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються судові процедури банкрутства, зокрема мирова угода.

Під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами (стаття 77 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Відповідно до статті 79 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про закриття провадження у справі про банкрутство. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

Статтею 81 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що з дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами цієї мирової угоди. Затвердження господарським судом мирової угоди є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство.

Наслідки невиконання боржником мирової угоди визначені статтею 82 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так у відповідності до приписів частини 9 статті 82 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою. У разі відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство цього ж боржника обсяг вимог кредиторів, щодо яких було укладено мирову угоду, визначається в межах, передбачених зазначеною мировою угодою.

Отже приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», які є спеціальними у даній справі, передбачено право кредитора захистити свої права у випадку невиконання боржником мирової угоди.

Відтак невиконання боржником зобов`язань по мировій угоді, затвердженій господарським судом у справі про банкрутство, є підставою для пред`явлення кредиторами своїх вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою.

Суд зазначає, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», на відміну від справ позовного провадження, ухвали по яким є виконавчими документами і повинні відповідати вимогам статті 193 ГПК України та частин 1,2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», не передбачено примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди у справах про банкрутство.

Також, суд зазначає, що мирова угода у справі про банкрутство є новацією зобов`язання боржника перед кредиторами та відповідною процедурою в ході провадження у справі про банкрутство, передбачає право кредиторів захистити свої інтереси в обсязі, передбаченому цією мировою угодою. При цьому з огляду на новацію основного зобов`язання, первісне зобов`язання боржника припиняється.

Також слід відзначити, що на відміну від загального позовного провадження, у відповідності до якого ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження", мирова угода затверджена у справі про банкрутство не є виконавчим документом та наслідки її невиконання передбачені пунктом 9 статті 82 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Крім того, у відповідності до пункту 6 статті 82 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мирова угода може бути розірвана в разі невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів в межах провадження справи про банкрутство.

У відповідності до приписів пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо зокрема виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відтак з урахуванням того, що чинним законодавством України не передбачено примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство, суд вважає, що приватний виконавець Недоступ Д.М. всупереч Закону відкрив виконавче провадження №60924313.

За таких обставин, скарга представника боржника підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Скаргу представника ПрАТ «Первомайський кар`єр Граніт» задовольнити.

2.Визнати неправомірними дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, прийняті у формі наступних постанов:

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого

провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Черкаської

області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника.

3.Зобов`язати приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича усунути порушення прав боржника, ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», та вимог чинного законодавства, шляхом:

- повернення без прийняття до виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011 п. 3,4,7, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313, кошти боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» (), розміщених на рахунках, відкритих боржником;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 23.12.2019 року ВП №60924313, коштів боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» (), розміщених на рахунках, відкритих боржником;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 23.12.2019 року ВП №60924313, майна боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» ();

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313, майна боржника ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт» ();

- повернення на рахунки ПрАТ «Первомайський кар`єр Граніт» коштів в сумі 471 669,68 грн., списаних з рахунку: № НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С. Боровик