ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м.Дніпро Справа № 908/2155/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Мудрак О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1» на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 (повний текст рішення складено 08.11.2019 року, головуючий суддя: Мірошниченко М.В., судді: Смірнов О.Г, Топчій О.А.) у справі № 908/2155/18

за позовом Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1" (69123, м. Запоріжжя, вул. Будівельників, буд. 17, кв. 68)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Конкурсний комітет з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області, Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164)

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

19.10.2018 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 08-49/3533 від 11.10.2018 р.) Запорізької обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1" про розірвання договору від 03.04.2018р. № 50/13 про організацію перевезень пасажирів на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах), укладеного між Запорізькою обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1".

Позовні вимоги мотивовано наступним. За наслідками проведення конкурсу, в якому відповідача визначено переможцем, між сторонами укладено договір про організацію перевезень пасажирів на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньо обласних маршрутах) № 50/13 від 03.04.2018. В зв`язку із скасуванням адміністративним судом результатів проведеного конкурсу, позивачем 23.08.2018 на адресу відповідача в порядку п. 1 розділу VI договору та на підставі ст. 188 ГК України надіслано лист про розірвання договору, в якому пропонувалось перевізнику розірвати договір шляхом укладення додаткової угоди до нього. Вказаний лист повернуто на адресу позивача підприємством поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання. Отже, позивач звернувся до суду із вимогою про розірвання договору в судовому порядку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. 19 Конституції України, ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір від 03.04.2018р. № 50/13 про організацію перевезень пасажирів на міжміських та приміських маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах), укладений між Запорізькою обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1".

Рішення обґрунтовано тим, що матеріали справи свідчать про дотримання позивачем приписів ст. 188 ГК України, згідно наданих позивачем доказів, пропозицію про розірвання договору направлено на адресу відповідача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 69123, м. Запоріжжя, вул. Будівельників, буд. 17, кв . 68.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимога позивача про розірвання договору від 03.04.2018 № 50/13 про організацію перевезень пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області (внутрішньообласних маршрутах), відповідає умовам цього договору і вимогам ст. 651 Цивільного кодексу України, тому позивач в порядку захисту своїх порушених прав, вправі вимагати припинення господарських правовідносин між сторонами шляхом розірвання вказаного договору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку позовні вимоги задовільнити.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1», в якій просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1» задовільнити, а рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 скасувати повністю та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі, із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

Скаржник зазначає, що пунктом 1 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №108 (в редакції, чинній на час проведення конкурсу) передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Відповідно до змісту абзацу 3 пункту 2 Порядку конкурсний комітет - це постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця.

Отже, на думку скаржника, наведена норма дає підстави для висновку, що рішення конкурсного комітету, утвореного відповідним органом влади для виконання покладених на останнього повноважень, є управлінським у сфері транспортного обслуговування.

Таким чином, скаржник вважає, що орган виконавчої влади - це суб`єкт владних повноважень, що виступає у правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів як організатор та контролюючий орган у цій сфері, відповідно й правовідносини, що складаються між організатором та учасниками конкурсу під час його організації та проведення містять ознаки публічно-правових відносин у розумінні КАС України, а договір про організацію перевезень, укладений за наслідками проведення такого конкурсу, відповідає ознакам адміністративного договору.

Отже, на думку скаржника, судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права, зокрема, невірним є висновок, що договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 03.04.2018 р. № 50/13 є господарським, а не адміністративним.

Скаржник зазначає, що предметом розгляду даної справи є відповідність приписам чинного законодавства пунктів договору, укладеного сторонами за результатами дії адміністрації як суб`єкта владних повноважень, що в цілому свідчить про публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Зважаючи на суб`єктний склад учасників правовідносин, предмет та характер спору, суд невірно дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а не розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Скаржник наполягає, що суд першої інстанції повинен був врахувати висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року по справі № 910/2175/18.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Запорізька обласна державна адміністрація подала відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1» на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18, в якому просить рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1» без задоволення.

10.02.2020 року відповідачем подані пояснення до апеляційної скарги.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1» на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 та призначено розгляд справи 23.01.2020 року.

23.01.2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.02.2020 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 10.02.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Верхогляд Т.А. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №908/2155/18, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.

10.02.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Представник третьої особи не скористався своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, про час дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

03.04.2018 між Запорізькою обласною державною адміністрацією (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1" (перевізник) укладено договір № 50/13 про організацію перевезень пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області (внутрішньо обласних маршрутах) (далі - договір).

Відповідно до преамбули договору, його укладено згідно ЗУ "Про автомобільний транспорт" на підставі рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 27.09.2017 № 513.

У розділі І договору визначено, що замовник надає перевізникові право на перевезення пасажирів на нижчезазначеному міжміському та/або приміському автобусному маршруті (маршрутах) загального користування, що не виходять за межі Запорізької області (у розділі І наведений перелік маршрутів).

Згідно пп. 5 п. 1 розділу ІІ договору замовник має право прийняти рішення про дострокове розірвання договору відповідно до умов договору.

Замовник зобов`язаний забезпечити дострокове розірвання договору з перевізником у разі наявності фактів порушення ним умов договору, підтвердження інформації про факт подання перевізником недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів, скасування результатів конкурсу в судовому порядку (пп. 4 п. 2 розділу ІІ договору).

Відповідно до п. 1 розділу V договору, термін дії договору складає 5 років. Договір укладений з 03.04.2018 по 02.04.2023.

Пунктом п. 1 розділу VІ договору встановлений обов`язок замовника забезпечити дострокове розірвання договору з перевізником у разі: підтвердження інформації про факт надання перевізником недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів. У такому разі для роботи на внутрішньо обласному автобусному маршруті призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце (у разі наявності), на строк до закінчення строку дії договору, який було розірвано; скасування результатів конкурсу в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 808/934/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізька перевізна компанія" до Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області, Запорізької обласної державної адміністрації третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорожградтранс-1" про визнання протиправним та скасування рішення вирішено: скасувати рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, що оформлене протоколом засідання конкурсного комітету № 3/10/2017 від 14.09.2017 року в частині допущення перевізника - претендента TOB "Запорожградтранс - 1" до участі у конкурсі на перевезення пасажирів на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області за об`єктом конкурсу № 21 та № 50; скасувати рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, що оформлене протоколом засідання конкурсного комітету № 3/10/2017 від 14.09.2017 року в частині визначення TOB "Запорожградтранс - 1" перевізника переможцем конкурсу на об`єкті конкурсу №21 та № 50; скасувати Розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 27.09.2017 № 513 "Про затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників від 14.09.2017 року щодо визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування" в частині затвердження рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області, щодо визначення переможцем конкурсу на об`єктах № 21 та № 50. Постанова набрала законної сили.

Вказаною постановою суду апеляційної інстанції встановлено: що ТОВ "Запорожградтранс-1" відобразило недостовірну інформацію в Анкеті, щодо середньооблікової кількості працівників за період протягом року до дати оголошення конкурсу з окладом за штатним розписом із заробітною платою не менше встановленого законодавством мінімуму, що працюють на повну ставку, а відтак, це свідчить про невідповідність поданих документів третьої особи. Отже передбачені умови для проведення конкурсу та перелік документів, необхідних для участі у конкурсі були порушені. Недостовірність інформації, поданої Товариством "Запорожградтранс-1" для проходження зазначеного конкурсу повністю підтверджується матеріалами справи, а надані ним транспорті засоби не відповідають умовам конкурсу.

23.08.2018 позивачем на юридичну адресу відповідача направлено лист № 08-22/2893 від 23.08.2018 "Про розірвання договору", в якому, посилаючись на прийняту Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом постанову від 16.08.2018 у справі № 808/934/18, п. 1 розділу VІ договору від 03.04.2018 № 50/13, а також на положення ст. 188 ГК України, Запорізькою обласною державною адміністрацією запропоновано ТОВ "Запорожградтранс-1" розірвати договір від 03.04.2018 № 50/13 про організацію перевезень пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі Запорізької області (внутрішньо обласних маршрутах), укладений між сторонами та протягом 20 днів укласти відповідну додатку угоду. Попереджено, що у випадку відмови від розірвання договору або залишення цього листа без розгляду, договір від 03.04.2018 № 50/13 буде розірвано в судовому порядку.

Згідно наявних в матеріалах справи копій поштового конверту та рекомендованого повідомлення (а.с.21), поштове відправлення 12.09.2018 було повернуто позивачу підприємством зв`язку за закінченням терміну зберігання.

Викладені обставини зумовили звернення позивача до суду для розірвання договору в судовому порядку.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Процедура підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут) визначена Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 (далі - Порядок).

Згідно з п. 46 Порядку, організатор перевезень визнає переможцем конкурсу з перевезення пасажирів на внутрішньообласних, внутрішньорайонних та міських автобусних маршрутах того перевізника-претендента, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів, підготовлених конкурсним комітетом.

Рішення про результати конкурсу оформляється протоколом, який підписується головуючим, секретарем та присутніми членами конкурсного комітету і подається організатору перевезень протягом п`яти робочих днів (п. 49 Порядку).

Відповідно до п.51 Порядку (в редакції чинній на момент прийняття позивачем розпорядження №513 від 27.09.2017), рішення конкурсного комітету щодо визначення переможця конкурсу вводяться в дію наказом (постановою або іншим розпорядчим документом) організатора протягом не більш як 30 робочих днів з дня проведення конкурсу.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що обов`язковою передумовою укладення договору про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути) є проведення конкурсу серед перевізників-претендентів та визначення за наслідками його проведення переможця.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом наведеної статті, підставами для розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї із сторін, є, у всіх випадках, допущення істотних порушень умов договору. Інші ж обставини можуть бути підставою для розірвання договору лише у випадках, коли вони зазначені в якості таких в самому договорі або в законі.

Як зазначено вище, пп. 4 п. 2 розділу ІІ, п. 1 розділу VІ договору сторони визначили обов`язок замовника забезпечити дострокове розірвання договору з перевізником у разі: підтвердження інформації про факт подання перевізником недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів; скасування результатів конкурсу в судовому порядку.

Отже, у договорі від 03.04.2018 № 50/13 сторони передбачили можливість настання таких обставин, як: підтвердження інформації про факт подання перевізником недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів і скасування результатів конкурсу в судовому поряду, та визначили, що у цьому разі замовник зобов`язаний забезпечити дострокове розірвання договору.

Згідно ст. 206 ГК України господарське зобов`язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Матеріали справи свідчать про дотримання позивачем приписів ст. 188 ГК України, згідно наданих позивачем доказів, пропозицію про розірвання договору направлено на адресу відповідача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 69123, м. Запоріжжя, вул. Будівельників, буд. 17, кв . 68.

Верховним судом України у постанові від 11.05.2017 у справі № 918/1064/15 викладено правовий висновок щодо застосування приписів ст. 188 ГК України, відповідно до якого передбачене статтею 188 ГК України надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору в разі виникнення необхідності є правом, а не обов`язком особи, яка використовує його добровільно, виходячи з власних інтересів, і не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Колегія суддів зазначає, що вимоги про закриття провадження у справі не були предметом розгляду у суді першої інстанції внаслідок чого і сторони і суд були позбавлені можливості надати їм відповідну оцінку. Згідно п.5 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Але, зважаючи на важливість поставленого в апеляційній скарзі питання щодо розгляду справи «належним» судом, що може вміщувати порушення ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, колегія суддів надає таку відповідь на цей аргумент апеляційної скарги.

Отже, згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2, 7 частини першої статті 4 цього ж Кодексу публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Пункт 16 частини першої статті 4 КАС України формулює поняття адміністративного договору як спільного правового акта суб`єктів владних повноважень або правового акта за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має певне розмаїття форм, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Стаття 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» установлює, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За змістом статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту, а на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

Вказані повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради кореспондуються з повноваженнями, зазначеними у підпунктах 10 та 12 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а повноваження адміністрації - з пунктом 2 статті 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», який передбачає, що місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв`язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.

Частина перша статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» указує, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Таким чином, з огляду на вказані приписи норм матеріального та процесуального права, слід зазначити, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

Пунктом 1 Порядку (в редакції, чинній на час проведення конкурсу) передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування і є обов`язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави висновку, що орган виконавчої влади - це суб`єкт владних повноважень, що виступає у правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів як організатор та контролюючий орган у цій сфері, відповідно й правовідносини, що складаються між організатором та учасниками конкурсу під час його організації та проведення містять ознаки публічно-правових відносин у розумінні КАС України, а договір про організацію перевезень, укладений за наслідками проведення такого конкурсу, відповідає ознакам адміністративного договору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що укладений договір про організацію перевезення пасажирів є саме адміністративним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 29, ч. ч. 1, 2 ст. 35, ст. 39, ч. 1 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами врегульований Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими становою Кабінету Міністрів України від 18.02.97 року N 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 року N 1184) (далі - Правила).

Так, відповідно до п. п. 13-15, 17, 18 розділу II Правил, перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними.

Умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту.

Регулярні перевезення організовують відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (організатори регулярних перевезень) згідно з програмами розвитку автомобільного транспорту на відповідній території з метою задоволення потреби населення у перевезеннях з урахуванням пропозицій громадян, підприємств, установ, організацій і перевізників.

Організатори регулярних перевезень визначають умови їх організації на відповідній території.

Відкриття та закриття маршруту проводиться за рішенням організатора регулярних перевезень з одночасним внесенням змін до реєстру маршрутів.

Припинення перевезень за маршрутом проводиться за рішенням організатора регулярних перевезень, яке приймається не пізніше ніж за 15 днів до припинення перевезень, а у разі настання обставин непереборної сили - невідкладно.

Відповідно до підпункту «г» пункту 16 статті 4 КАС (в чинній редакції) адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Договір на організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором, який передбачає: обов`язки перевізника забезпечити належний рівень транспортного обслуговування пасажирів, умови щодо тарифів тощо. Таким чином, договір визначає умови, за яких перевізнику дозволяється здійснювати господарську діяльність з перевезення пасажирів.

Судова колегія зазначає, що з приводу визначення юрисдикції подібних правовідносин існує декілька рішень Великої Палати Верховного Суду, зокрема:

- постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/843/17 від 14.05.2019 року, у п. 48 якої розмежовано обставини оспорювання тендерів залежно від момента виникнення договірних відносин. Так, встановлено, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у правовідносинах до виникнення договірних відносин між організатором та переможцем тендеру діє як суб`єкт владних повноважень і такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів. «Проте після укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем спір щодо правомірності рішення тендерного комітету підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки зачіпає майнові інтереси переможця торгів»

- також постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/843/17, у п. 40 встановлено, що орган виконавчої влади - це субєкт владних повноважень, що виступає у правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів як організатор та контролюючий орган у цій справі, відповідно й правовідносини, що складаються між організатором та учасниками конкурсу під час його організації та проведення містять ознаки публічно-правових відносин у розумінні КАС України, а договір про організацію перевезень, укладений за наслідками проведення такого конкурсу, відповідає ознакам адміністративного договору. Отже, зроблено висновок про юридичну (правову) природу договору перевезень пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування - як адміністративного.

- надалі 29.10.2019 року у справі № 819/781/18 про визнання недійсним наказу «Про розірвання договору на перевезення пасажирів з ФОП Особою -1 та укладення відповідного договору з ФОП Особою-2» Велика Палата Верховного Суду повторила свої висновки від 12.06.2019 року про публічно-правовий характер правовідносин, що випливають з договору перевезення, укладеного за участі суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимога про розірвання адміністративного договору може бути предметом розгляду господарського суду залежно від того, що підстави для його розірвання виникли після його укладення, оскільки це зачіпає майнові інтереси переможця торгів. Цей висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/843/17 від 14.05.19 р. з подібними правовідносинами.

Крім того суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне зазначити наступне.

Пунктом п. 1 розділу VІ Договору встановлений обов`язок замовника забезпечити дострокове розірвання договору з перевізником у разі: підтвердження інформації про факт надання перевізником недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів. У такому разі для роботи на внутрішньо обласному автобусному маршруті призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце (у разі наявності), на строк до закінчення строку дії договору, який було розірвано; скасування результатів конкурсу в судовому порядку.

Відповідно до п.55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 організатор зобов`язаний забезпечити дострокове розірвання договору (анулювання дозволу) з автомобільним перевізником - переможцем конкурсу у разі: наявності фактів порушення ним умов договору (дозволу). Розірвання договору (анулювання дозволу) відбувається після невиконання надісланого організатором попередження такому перевізникові про недопущення порушення умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на внутрішньообласному, внутрішньорайонному та міському автобусному маршрутах призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення строку дії договору (дозволу), який було розірвано (анульовано), а в разі його відмови чи відсутності - призначається до проведення конкурсу інший автомобільний перевізник, транспортні засоби якого відповідають за параметрами, класом, категорією, комфортністю і пасажиромісткістю вимогам, передбаченим для відповідного виду перевезень, один раз на строк не більш як три місяці; підтвердження інформації про факт подання перевізником-претендентом недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів.

Враховуючи умови договору та приписи п. 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 колегія суддів вважає, що вимога позивача про розірвання договору є правильним способом захисту права, а не визнання недійсним договору, як стверджував відповідач у судовому засіданні.

Стосовно пояснень скаржника поданих 10.02.2020 року колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст.169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно з п.10 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує заяви та клопотання та клопотання учасників справи.

За приписами ч.4 ст.262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.12.2019 про відкриття провадження у справі №908/2155/18, учасникам провадження у справі був наданий строк до 10.01.2020 року для подання доказів, заяв, клопотань, пояснень.

Відповідно до ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За приписами ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на пропуск заявником строку, в який можливо було подати пояснення, подані 10.02.2020 пояснення до апеляційної скарги підлягають залишенню без розгляду.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 - без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжградтранс-1» на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2019 у справі № 908/2155/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 17.02.2020 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Ю.Б. Парусніков

І.О. Вечірко