ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Черкаси справа № 925/1312/19 Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В.

за участю представників:

від позивача: Кобець О.В., Гриценко В.В., адвокати

від першого відповідача Геращенко М.В., адвокат,

від другого відповідача Ніконорова О.О., за довіреністю

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Приватного підприємства «Юпітер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи»,

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про скасування запису у реєстрі прав власності на нерухоме майно

Приватне підприємство «Юпітер» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи» та до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, у якому просить суд скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальності «Глобал Енерджи» права власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення автозаправної станції (літ. А) загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: 20600, Черкаська область м. Шпола, вул. Леніна (Соборна), 138, реєстраційний номер 257 та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Фондом державного майна України під час реалізації нежитлового приміщення - автозаправної станції (літ. А) загальною площею 35,8 кв м, що знаходиться за адресою: 20600, Черкаська область м.Шпола, вул.Леніна (Соборна), 138 - фактично реалізовано і земельну ділянку, що належить на праві власності позивачу. Державна реєстрація права власності цього нерухомого майна проведена на підставі договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації, який не є укладеним, оскільки не містить у собі істотних умов необхідних для такого виду договору, зокрема, у договорі відсутній кадастровий номер земельної ділянки, на якій розміщений цей об`єкт приватизації.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.11.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду оригінали доданих документів або належним чином завірені копії цих документів.

15.11.2019 Приватне підприємство «Юпітер» виконало вимоги ухвали суду від 11.11.2019, усунувши зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.11.2019 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачам строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

03.12.2019 перший відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи») надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що земельна ділянка набута товариством у власність саме у зв`язку з оформленням ним права власності на приміщення автозаправної станції (літ. А), що підтверджується рішенням Шполянської міської ради від 15.12.2005 №26-33/13. У пункті 1.1 договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації окремого майна від 27.03.2019 зазначено, що об`єкт приватизації розташований на земельній ділянці площею 0,1980 га, кадастровий номер :01:004:0478. Тому доводи позивача щодо невідповідності укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу вимогам статті 120 Земельного кодексу України є такими, що не відповідають дійсності. Зазначено, що позивач хибно трактує положення статті 120 Земельного кодексу України, вказуючи, що за укладеним між відповідачами договором купівлі-продажу відбулось відчуження належної на той момент йому земельної ділянки. Фонд державного майна законно здійснив відчуження державного майна у порядку приватизації окремого об`єкту нерухомості, отже до набувача перейшло і право власності на виділений під цей об`єкт земельну ділянку.

04.12.2019 другий відповідач (Регіональне відділення Фонду державного майна України) подало до суду відзив від 04.12.2019 №10-08-1221 на позовну заяву, у якому вказав, що за результатами приватизації автозаправну станцію (літ. А) приватизовано шляхом викупу юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальності «Глобал Енерджи», яке єдине подало заяву на участь в аукціоні №UA-РS-2019-02-14-000050-1, який відбувся 18.03.2019 та придбало його за 139620,00 грн, у т.ч. ПДВ 23270,00 грн. Договір купівлі-продажу укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. 27.03.2019 та зареєстровано в реєстрі за номером 2547. Акт передачі державного майна підписаний сторонами 02.04.2019. Відповідно до наказу Регіонального відділення від 03.04.2019 №49-МП прийнято рішення про завершення приватизації об`єкта приватизації малої приватизації - автозаправної станції (літ. А). Отже, Товариство з обмеженою відповідальності «Глобал Енерджи» правомірно набуло у власність об`єкт в результаті приватизації.

Відзиви відповідачів суд прийняв до розгляду.

27.12.2019 позивач надіслав до суду відповідь від 23.12.2019 на відзив першого відповідача (ТОВ «Глобал Енерджи»), у якій доводи відповідача вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не надав суду жодного документу, що підтверджує набуття ним у власність всього майна, що входить до автозаправної станції, то і висновки про володіння майном є хибними та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Вказав, що у разі, коли у договорі, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду не зазначено кадастрового номера земельної ділянки, то положення статті 120 Земельного кодексу України застосовані бути не можуть, а використовуються інші механізми врегулювання прав на земельну ділянку, передбачені Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна». Вказує, що Приватному підприємству «Юпітер» у 2006 році було передано у власність фактично дві ділянки: площею 34,4 квм, на якій знаходилась придбана підприємством будівля за 2 роки до того, та площею 0,1946 га для ведення підприємницької діяльності, а саме відновлення роботи автозаправної станції, з одночасним їх об`єднанням в одну. Звертає увагу суду, що триває апеляційний перегляд рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/748/19 за позовом Приватного підприємства «Юпітер» до Товариства з обмеженою відповідальності «Глобал Енерджи» про визнання права власності на земельну ділянку.

02.01.2020 позивач надіслав до суду відповідь від 27.12.2019 на відзив другого відповідача, у якій доводи відповідача вважає необґрунтованими та вказує, що Фондом державного майна України не вчинено дій для виділення частини земельної ділянки після набуття у власність будівлі загальною площею 38,5 кв м, а проведено приватизацію об`єкту разом із земельною ділянкою, яка державі не належить, що суперечить основним принципам здійснення приватизації, закріплених у Законі України «Про приватизацію державного і комунального майна». У разі коли у договорі, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду не зазначено кадастрового номера земельної ділянки, положення статті 120 Земельного кодексу України застосовані бути не можуть.

15.01.2020 другий відповідач (РВФДМ) подав до суду заперечення від 14.01.2020 №10-08-0174 на відповідь на відзив, у якому в задоволенні позову просить суд відмовити повністю. Вказано, що чинним законодавством не встановлено обов`язку для регіонального відділення щодо вчинення дій, спрямованих на формування земельних ділянок під об`єктами приватизації, а визначено можливість використання інформації про кадастровий номер земельної ділянки у разі його наявності та не погоджується з твердженням позивача про те, що земельна ділянка мала бути об`єктом приватизації разом із будівлею. Сторонами договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації досягнуто усіх істотних умов договору.

Протокольною ухвалою від 16.01.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

30.01.2020 від другого відповідача (РВФДМ) у справі до суду надійшло клопотання від 30.01.2020 №10-08-0562 про заміну відповідача у справі з Регіонального відділення ФДМУ по Черкаській області на його правонаступника - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м.Київ, проспект Голосіївський, 50, ), у зв`язку з реорганізацією Регіональних відділень Фонду державного майна України. Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 №786 утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, яке є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (пункт 2 наказу).

Згідно частини 1 статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Заслухавши представників сторін, враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання відповідача від 30.01.2020 №10-08-0562 про заміну сторони у справі підлягає до задоволення, а Регіональне відділення ФДМУ заміні його правонаступником - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (03039, м.Київ, проспект Голосіївський, 50, ).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.09.2017 у справі №925/740/17 у Приватного підприємства «Юпітер» на підставі статті 388 Цивільного кодексу України було витребувано нежитлове приміщення автозаправної станції, що розташоване за адресою Черкаська область, м.Шпола, вул.Леніна (Соборна) 18 на користь Держави Україна в особі Фонду державного майна України (а.с. 84-93).

На виконання судового рішення у справі №925/740/17 право власності на нежитлове приміщення автозаправної станції площею 35,8 кв м було зареєстровано за державою 05.06.2018, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 26512873, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 257 (а.с. 94).

Наказом Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області №130-МП від 15.11.2018 прийнято рішення про приватизацію об`єкта малої приватизації державної власності окремого майна - нежитлового приміщення автозаправної станції загальною площею 35,8 кв м за адресою Черкаська область, м.Шпола, вул.Соборна, 138. (а.с. 95).

27.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (продавцем), в особі начальника відділу з питань приватизації Заставенко Євдокії Макарівни та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи» (покупцем, відповідач 1 по справі), в особі Побережника Павла Володимировича, що діє на підставі довіреності, було укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності окремого майна - нежитлового приміщення автозаправної станції (літ.А) загальною площею 35,8 кв м (20600, Черкаська область, м.Шпола, вул .Соборна, 138 ) за результатами електронного аукціону №UA-PS-2019-02-14-000050-1 (далі - договір, а.с. 41-44).

Відповідно до умов договору продавець зобов`язався передати у власність покупцю, який єдиний подав заяву на участь в електронному аукціоні зі зниженням стартової ціни №UA-PS-2019-02-14-000050-1 об`єкт малої приватизації державної власності у вигляді окремого майна - приміщення автозаправної станції (літ.А) загальною площею 35,8 кв м (20600, Черкаська область, м.Шпола, вул.Соборна, 138) (далі - об`єкт приватизації).

Право власності на проданий об`єкт приватизації, зареєстровано за державою в особі Фонду державного майна України, та підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2018, індексний номер витягу 126768959, який виданий Державним реєстратором Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, номер запису про право власності: 26512873, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 257.

Об`єкт приватизації розташований на земельній ділянці площею 0,1980 га; кадастровий номер :01:004:0478; цільове призначення: 03.07. Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Земельна ділянка належить на праві власності приватному підприємству «Юпітер» (ідентифікаційний код юридичної особи 21386311) (пункт 1.1 договору).

Договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. від 27.03.2019 та зареєстровано в реєстрі за номером 2547.

Право власності на нежитлове приміщення автозаправної станції площею 35,8 кв м було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи» 02.04.2019, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 30987243, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 257 (а.с. 24).

03.04.2019 наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області №49-МП затверджено результати продажу об`єкта малої приватизації державної власності окремого майна - автозаправної станції, що розташоване за адресою Черкаська область, м.Шпола, вул.Леніна (Соборна) 18 та завершено приватизацію об`єкта приватизації проданого шляхом викупу Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи», яке єдине подало заяву на участь в електронному аукціоні зі зниження стартової ціни. Ціна, за якою придбано об`єкт приватизації становить 139620,00 грн, у тому числі ПДВ 23270,00 грн (а.с. 96).

Судом також встановлено, що згідно з рішенням Шполянської міської ради від 15.12.2005 №26-33/13 «Про продаж земельних ділянок ПП «Юпітер», було затверджено проект відведення земельних ділянок, у тому числі площею 0,1980 га по вул.Леніна, 138 у м.Шпола та вирішено продати у власність Приватному підприємству «Юпітер» за ціною 10,01 грн з розрахунку за 1 кв м, під існуючі АЗС шляхом укладення договору купівлі-продажу земельних ділянок (а.с. 74-75).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.10.2019 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1980 га, кадастровий номер :01:004:0478, розташована у м.Шпола Шполянського району Черкаської області по вул.Соборна, 138, та на праві приватної власності належить Приватному підприємству «Юпітер» (а.с. 35-36) і з кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що на ній розміщується лише один об`єкт нерухомості - саме те приміщення автозаправної станції (а.с. 37), яке придбало Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи».

Позивач заперечує право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи» на об`єкт малої приватизації, посилаючись на те, що відповідачами під час укладення вказаного договору не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме не вказано кадастровий номер земельної ділянки, а зазначено кадастровий номер земельної ділянки, яка використовується позивачем для здійснення підприємницької діяльності. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду для захисту порушеного права з вимогою скасування запису у реєстрі прав власності на нерухоме майно.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відносини пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються, серед іншого, Цивільним і Господарським кодексами України.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (статті 328 Цивільного кодексу України).

Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Статтею 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» встановлено, що до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України (частина 1 статті 4). Відповідно до статті 13 цього Закону приватизація державного або комунального майна здійснюється шляхом: 1) продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі: аукціоні з умовами; аукціоні без умов; аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій; аукціоні із зниженням стартової ціни; аукціоні за методом вивчення цінових пропозицій; викупу об`єктів приватизації.

Відповідно до статті 15 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна» об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок сплати плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. Укладення та внесення змін до договорів купівлі-продажу здійснюються відповідно до вимог законодавства.

До договору купівлі-продажу включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін щодо: збереження основних видів діяльності підприємства; технічного переозброєння, модернізації виробництва (сума інвестицій) та енергомодернізації об`єкта; виконання встановлених мобілізаційних завдань; погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства; забезпечення соціальних гарантій працівникам згідно з вимогами трудового законодавства; вимог та додаткових обмежень природоохоронного законодавства щодо користування об`єктом; оплати послуг юридичних та фізичних осіб (у разі їх залучення), пов`язаних із виконанням заходів з приватизації об`єктів державної власності, зокрема: проведення обов`язкового екологічного аудиту у випадках, передбачених законодавством; надання послуг радника у випадках, передбачених цим Законом; проведення оцінки майна в процесі приватизації у випадках, передбачених цим Законом. Договір купівлі-продажу повинен містити положення щодо відповідальності (звільнення від відповідальності) у разі виникнення форс-мажорних обставин (стихійне лихо, обставини непереборної сили тощо). За згодою сторін у договорі купівлі-продажу об`єкта приватизації може передбачатися можливість вирішення спорів, що виникають між продавцем та покупцем у зв`язку з договором купівлі-продажу об`єкта приватизації чи на його підставі, у міжнародному комерційному арбітражному суді. (стаття 26 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Частинами 3, 4 статті 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 4 Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Підставою для реєстрації права власності, у відповідності до статті 19 Закону є: договори, укладені у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішення судів, що набрали законної сили; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

За змістом частини другої статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Виходячи із вищевикладеного, суб`єкт владних повноважень має діяти виключно у межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи» на підставах визначених у законі (за договором) набув у власність об`єкт нерухомого майна, який належав державі на праві власності (що підтверджено рішенням суду), а державний реєстратор зареєстрував вказане право першого відповідача шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02.04.2019 про право власності 30987243 на нежитлове приміщення автозаправної станції площею 35,8 кв м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 257.

Відповідно до статті 146 Господарського кодексу України майно єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства або його окремих підрозділів, що є єдиними майновими комплексами і виділяються в самостійні підприємства, а також об`єкти незавершеного будівництва та акції (частини, паї), що належать державі у майні інших суб`єктів господарювання, можуть бути відчужені на користь громадян чи недержавних юридичних осіб і приватизовані цими особами відповідно до закону. Приватизація державних (комунальних) підприємств здійснюється в порядку, встановленому законом. Приватизація державних (комунальних) підприємств чи їх майна здійснюється шляхом: купівлі-продажу об`єктів приватизації на аукціоні; викупу об`єктів приватизації. Загальні умови та порядок здійснення приватизації державних (комунальних) підприємств або їх майна визначаються законом.

Правові норми пов`язанні з регулюванням правовідносин з купівлі-продажу визначені у Главі 54 Цивільного кодексу України.

Крім того, вимоги до умов договору купівлі-продажу об`єктів державної та комунальної власності укладених у процесі приватизації визначені у Законі «Про приватизацію державного і комунального майна», який є спеціальним стосовна правових норм Господарського та Цивільного кодексів України. Як зазначено вище згідно з положеннями статті 26 цього Закону до договору купівлі-продажу включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін, а також можуть бути передбачені інші умови, за згодою сторін.

Як вбачається зі змісту оспорюваного позивачем договору, він містить усі істотні умови необхідні для такого виду договору, договір визнається його учасниками, є чинним та, в силу статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до положень статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Згідно з абзацом 4 частини 6 статті 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація окремо стоячої будівлі, розташованої на земельній ділянці, яка перебуває в оренді або постійному користуванні третьої особи, є підставою для дострокового припинення договору оренди з такою третьою особою (припинення її права постійного користування) в частині земельної ділянки, необхідної для обслуговування і використання приватизованого об`єкта за призначенням. Власник такої земельної ділянки зобов`язаний укласти договір оренди з покупцем об`єкта приватизації, що є окремо стоячою будівлею, відповідно до Земельного кодексу України, у тримісячний строк з моменту реєстрації покупцем права власності на об`єкт приватизації.

Спірна земельна ділянка на час набуття позивачем права власності на об`єкт автозаправної станції на час розгляду справи є повністю сформованим та ідентифікованим самостійними ознаками об`єктом цивільних відносин. Їй присвоєно кадастровий номер і внесено відомості до Державного земельного кадастру. На цій земельній ділянці розміщено лише один об`єкт нерухомості - приміщення автозаправної станції, що вбачається з відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна.

Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» не передбачено вимоги про вчинення органом приватизації дій щодо виділення земельних ділянок, здійснення реєстрації права власності на них за органом приватизації та присвоєння їм окремих кадастрових номерів в процесі приватизації. Отже, посилання позивача на частину 6 статті 120 Земельного кодексу України, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації - є хибним, оскільки дана норма робить виключення щодо приватизації об`єктів державної та комунальної власності.

Суд зазначає, що вказана норма спростовує твердження позивача щодо недосягнення згоди з усіх істотних умов договору, оскільки законодавець визначає, що дотримання умови щодо зазначення кадастрового номеру у наведених обставинах (при цьому кадастровий номер земельної ділянки наявний у тексті договору) є необов`язковим при укладення такого виду договору купівлі-продажу.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оспорюючи державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Енерджи» на придбану у результаті приватизації автозаправочну станцію позивач фактично оспорює право власності власника, при цьому посилаючись на правові норми, якими урегульовані земельні правовідносини.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивач не довів та належними доказами не підтвердив свої позовні вимоги, відтак, у їх задоволенні суд відмовляє за недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, сплачений позивачем за подання позову судовий збір покладається на позивача та йому не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписане 18.02.2020.

Суддя О.І.Кучеренко