номер провадження справи 24/229/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 Справа № 908/3543/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/3543/19

за позовом: Комунального підприємства Водоканал (вул. Святого Миколая, буд. 61, м. Запоріжжя, 69002, ідентифікаційний код 03327121)

до відповідача: Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№20) (вул. Каштанова, буд. 1, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002, ідентифікаційний код 08680069)

про стягнення 32438,79 грн.

за участю представників:

від позивача: Руденко Д.В., довіреність № 88 від 07.11.2019

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Водоканал звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№20) про стягнення заборгованості за надання послуг з питного водопостачання та водовідведення в сумі 15473,16 грн., пені в сумі 15473,16 грн., трьох процентів річних у сумі 502,19 грн., інфляційних витрат у сумі 990,28 грн.

Згідно із витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2019, наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 26.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3543/19 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/229/19. Судове засідання призначено на 21.01.2020.

Ухвалою суду від 21.01.2020 відкладений розгляд справи на 05.02.2020.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 05.02.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні представника позивача.

Учасник процесу оголосив про обізнаність прав та обов`язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі, в обґрунтування яких посилається на договір № 5063а/4 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, який укладений між сторонами 02.01.2018. Всупереч умовам Договору відповідач за спожиті послуги оплату в повному обсязі не здійснив. Часткова оплата складає 1528,20 грн. Заборгованість відповідача за листопад 2018 року, з урахуванням часткової оплати, становить 15 473,16 грн. Внаслідок порушення зобов`язання щодо сплати за надані Водоканалом послуги з водопостачання та приймання стічних вод у систему каналізації, Абоненту нарахована пеня у розмірі 15 473,16 грн. за період з 23.11.2018 по 21.05.2019, 502,19 грн 3% річних за період з 23.11.2018 по 01.12.2019 та 990,28 грн. інфляції за період з грудня 2018 по листопад 2019. Просить суд на підставі ст. ст. 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 230, 232, 629 ГК України, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

В засіданні 05.02.2020 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2008 між Комунальним підприємством Водоканал (Водоканал) та Державним підприємством «Підприємство Вільнянської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (№20)» (Абонент) укладено договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 5063а/4.

Додатковою угодою від 09.08.2012 внесено зміни до преамбули договору - Державне підприємство «Підприємство Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20)» стало правонаступником Державного підприємства «Підприємство Вільнянської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (№20)».

Додатковою угодою від 17.02.2017 внесено зміни до преамбули договору - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№20)» стало правонаступником Державного підприємства «Підприємство Вільнянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20)».

Відповідно до розділу 2 термін дії договору з 01.01.2008 по 31.12.2008.

Водночас, розділом 2 передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін.

Таким чином, договір є пролонгованим та на теперішній час чинним.

Згідно п. 1.1. Договору Водоканал забезпечує подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам Абонента м. Вільнянськ, вул. Дзержинського, 1. Рішенням виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 11.02.2016 №33 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Вільнянська» вулицю Дзержинського у м. Вільнянську перейменовано на вулицю Каштанову.

КП Водоканал умови договору № 5063а/4 від 02.01.2008 виконав в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.1 договору Абонент зобов`язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовід ведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності до умов Договору та чинного законодавства.

Розділом 5 договору встановлено, що основним документом на оплату є акт. Протягом трьох робочих днів з дня виписки акта - рахунку Абонент зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок КП «Водоканал» суму, вказану в акті. Якщо Абонент відмовляється підписати акти, в них робиться відповідний запис про таку відмову та підписуються представником КП «Водоканал». Документи пересилаються Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт-рахунок є обов`язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та водовідведення.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За період листопад 2018 року у відповідача виникла заборгованість перед КП Водоканал по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 17001,36 грн., що підтверджується складеним актом та актом-рахунком за вказаний період:

- акт № 5063а/4 від 19.11.2018 за період часу з 19.10.2018 року по 19.11.2018 року;

- акт розрахунку заборгованості за період з 01.11.2018 по 30.11.2018 на суму 15473,16 грн.

Акт складений у присутності представника Абонента і підписаний ним без зауважень, а отже з розрахунками, викладеними в акті, Абонент згоден в повному обсязі.

Всупереч умовам Договору Абонент за спожиті послуги оплату в повному обсязі не здійснив. Часткова оплата складає 1528,20 грн.

Отже, заборгованість відповідача з урахуванням часткової оплати становить 15 473,16 грн.

Згідно з приписами ст. ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів виконання в повному обсязі зобов`язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми заборгованості не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за надані послуги водопостачання в період листопад 2018 року у заявленому розмірі підтверджується матеріалами справи.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 15 473,16 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано до стягнення з відповідача пеню в розмірі 15473,16 грн. за загальний період з 23.11.2018 по 21.05.2019.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 343 цього Кодексу встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч.4 ст. 179 ГК України, ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В пункті 6.2 договору сторони передбачили, що у випадку прострочення сплати наданих Водоканалом послуг в термін, визначений в п. 5.1, п. 5.1.1, п. 5.2 даного договору, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати, але у будь-якому разі пеня не може перевищувати 100% загальної суми боргу, згідно Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення платежів за спожиті комунальні послуги та утримання придомових територій від 20.05.1999 № 686-ХІV.

Із змісту статті 1 вказаного Закону України Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій від 20 травня 1999 року № 686-XIV, зокрема, слідує, що суб`єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Із наданого позивачем розрахунку слідує, що у зв`язку із тим, що пеня у розмірі, передбаченому договором перевищує розмір загальної суми боргу, що заявлена до стягнення, позивач просить стягнути суму 15473,16 грн. пені в розмірі загальної суми боргу за спірний період, як то визначено умовами п. 6.2 договору у відповідності із вищевказаним Законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 15473,16 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму 502,19 грн. 3 % річних за загальний період з 23.11.2018 по 01.12.2019 та суму 990,28 грн. втрат від інфляції за загальний період з грудня 2018 по листопад 2019 (згідно з доданими до позовної розрахунками).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення відповідачем грошового зобов`язання є доведеним та підтверджується матеріалами справи.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок суми 502,19 грн. 3% річних та 990,28 грн. інфляції, який здійснено на суму заборгованості з урахуванням суми часткової оплати та встановив, що його здійснено вірно, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір позовних вимог.

Відповідач не спростував висновків суду та не надав доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№20) (вул. Каштанова, буд. 1, м. Вільнянськ, Запорізька область, 70002, ідентифікаційний код 08680069) на користь Комунального підприємства Водоканал, (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) 15473 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 16 коп. основного боргу, 15473 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 16 коп. пені, 502 (п`ятсот дві) грн. 19 коп. 3% річних, 990 (дев`ятсот дев`яносто) грн. 28 коп. інфляції та 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.02.2020.

Суддя Т.А. Азізбекян