ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. Справа№ 910/12320/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Євсікова О.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

сторони явку своїх представників не забезпечили

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "АВТ Вектор"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року (повний текст складено 25.11.2019 р.)

у справі № 910/12320/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Приватного підприємства "Айслаг",

до Приватного підприємства "АВТ Вектор",

про стягнення 428 237,07 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. ПП "Айслаг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ПП "АВТ Вектор" 428 237,07 грн., з яких 268 650,00 грн - основний борг, 3112,29 грн - 3% річних, 120 555,00 грн - штраф, 35 919,78 грн - пеня (а.с. 6-8).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити переданий позивачем за договором поставки №99 від 10.03.2017 товар.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №910/12320/19 провадження у справі № 910/12320/19 в частині стягнення основного боргу в розмірі 268 650,00 грн. закрито. Позов задоволено частково. Стягнуто з ПП "АВТ Вектор" на користь ПП "Айслаг" пеню в розмірі 35 874,80 грн., штраф в розмірі 80 595,00 грн., 3% річних в розмірі 3 112,29 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 823,48 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с.98-104).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. ПП "АВТ Вектор" звернулось з апеляційною скаргою в якій просить: "Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 у справі № 910/12320/19 скасувати в частині стягнення з ПП "АВТ Вектор" на користь ПП "Айслаг" пені в розмірі 35 874,80 грн., штрафу в розмірі 80 595,00 грн., 3% річних в розмірі 3 112,29 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 823,48 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПП "Айслаг" до ПП "АВТ Вектор" відмовити.

4. Розподіл справи:

4.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2020 року, апеляційна скарга ПП "АВТ Вектор" у судовій справі № 910/12320/19 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Євсіков О.О., Агрикова О.В.

4.2. 13 січня 2020 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "АВТ Вектор" на рішення Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 910/12320/19 та повідомлено учасників справи про те, що розгляд зазначеної апеляційної скарги відбудеться 11 лютого 2020 року.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

5.1. Відповідач зазначає про те, що регулювання правовідносин сторін щодо спірної поставки товару не охоплюється умовами договору поставки № 99 від 10,03.2017, оскільки: відповідач не подавав замовлення на поставку такого товару, як це передбачено п.п. 2.2, 4.2, 4.3 договору; товар отримано неуповноваженим представником відповідача, адже у спірних накладних відсутній підпис директора, відсутнє посилання на довіреність уповноваженого представника, як це передбачено п.п. 2.2, 6.2 договору; при здійсненні оплати товару відповідач не вказував у платіжних дорученнях посилання на укладений сторонами договір, як це передбачено п. 5.5 договору.

5.2. Відповідач вважає, що оскільки поставка товару здійснювалась не на виконання вказаного договору, оплата проводилася на підставі рахунків на паливо, що надавалися позивачем на оплату товару, надання яких непередбачено п. 1.2 договору.

6. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

6.1. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що в силу положень п. 4.3 Договору підтвердженням факту подання покупцем та отримання постачальником заявки є накладна. Наявні у матеріалах справи накладні містять посилання на укладений сторонами договір. Про схвалення господарських операцій, засвідчених наявними у матеріалах справи накладних свідчить повна оплата на момент прийняття оскаржуваного рішення визначеного у цих накладних товару.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. У судове засідання 11 лютого 2020 року сторони явку своїх представників не забезпечили, про об`єктивні причини неявки (шляхом самопредставництва або залучення представника) колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за ідентифікаторами 905 та 891.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

ПОЗИЦІЯ СУДУ

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 10.03.2017 між ПП "Айслаг" (покупець) та ПП "АВТ Вектор" (покупець) укладено договір поставки № 99 (далі - договір), згідно з умовами якого постачальник зобов`язувався поставити та передати або передати зі свого складу покупцю у власність нафтопродукти (далі - товар), в асортименті, кількості, за ціною, що зазначені в накладних, які підписуються представниками сторін договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору (а.с. 12-14).

8.2. Згідно з положеннями п.п. 1.1, 2.1 договору найменуванням товару є нафтопродукти в асортименті, одиниця виміру кількості товару - літр.

8.3. У п. 1.2 договору сторони погодили, що документами на товар, які постачальник повинен передати покупцю, є накладні на відвантаження товару. Сторони за даним договором домовились, що накладна на відвантаження товару є узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни, прирівнюється до специфікації і є невід`ємною частиною до даного договору.

8.4. Відповідно до п. 2.2 договору загальна кількість товару, асортимент і ціна товару погоджується сторонами при формуванні замовлення та визначаються в накладних, які підписуються сторонами.

8.5. Ціна товару включає податки та обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством. Загальну суму поставки складає сума всіх накладних, по яким був поставлений товар за даним договором. В загальну вартість договору включено ПДВ 20% (п.п. 2.3, 2.4 договору).

8.6. Згідно з п. 5.1 договору покупець має право здійснити повну або часткову оплату отриманого товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 календарних днів з дня відвантаження, зазначеного в накладних.

8.7. Відповідно до. 5.2 договору, у випадку не оплати покупцем відвантаженої партії товару в строки, вказані у п. 5.1 даного договору, постачальник має право рахувати, а покупець дає згоду на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту терміном на 30 календарних днів, починаючи з дня відвантаження товару, з нарахуванням покупцю 2% за кожен день користування товарного кредиту. Покупець зобов`язується оплатити товар, поставлений на умовах товарного кредиту і сплатити відсотки за користування ним в термін, вказаний у п. 5.3 даного договору. Під наданням покупцем згоди на те, щоб неоплачений товар рахувався поставленим на умовах товарного кредиту, розуміється підписання даного договору.

8.8. Пунктом 5.3 договору передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити суму товарного кредиту на 31 день від дати відвантаження вказаної в накладній, а відсотки за його використання - протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги від постачальника про оплату. Покупець має право на дострокове погашення товарного кредиту і відсотків за його використання. Відсотки нараховуються на залишок заборгованості.

8.9. У п. 5.7 договору сторони домовились, що при наявності заборгованості, незалежно від причин її виникнення, кошти, які надходять від покупця, зараховуються в першу чергу на погашення заборгованості, що утворилась раніше, незалежно від призначення платежу.

8.10. Якщо після закінчення 30 днів користування товарним кредитом покупець не внесе всіх передбачених договором платежів, він продовжує сплачувати відсотки за користування товарним кредитом до повного погашення заборгованості, а також сплачувати пеню в розмірах, передбачених в п. 8.1 даного договору (п. 8.1 договору).

8.11. Згідно з п. 7.1 договору цей договір складений в двох примірниках, по одному для кожної сторони, набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе сторонами зобов`язань. У випадку, якщо за місяць до закінчення терміну дії даного договору, жодна із сторін у письмовій формі не повідомить про його розірвання, договір вважається пролонгований на наступний календарний рік. Сторони визнають юридичну силу договору, всіх інших супровідних документів до договору, що підписані із застосуванням засобів факсимільного зв`язку, з подальшим підтвердженням оригіналом.

8.12. Пунктом 8.2 договору передбачено, що покупець, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення, від неоплаченої суми за товар.

8.13. Крім того, згідно з п. 12.6 договору у випадку не оплати поставленого товару більше сорока календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості отриманого, але неоплаченого товару.

8.14. Позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 766 550,00 грн, що підтверджується накладними на відвантаження палива № 000368 від 06.03.2019 на суму 178 150,00 грн, № 000517 від 28.03.2019 на суму 186 550,00 грн, № 000590 від 05.04.2019 на суму 213 200,00 грн, № 000843 від 14.05.2019 на суму 188 650,00 грн (а.с. 15-16).

8.15. Відповідач, на момент звернення позивача до суду з даним позовом оплатив поставлений позивачем товар частково, а саме в розмірі 497 900,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 964 від 23.08.2019 на суму 33 200,00 грн, № 929 від 13.08.2019 на суму 50 000,00 грн, № 921 від 05.08.2019 на суму 50 000,00 грн, № 799 від 14.05.2019 на суму 20 000,00 грн, № 798 від 14.05.2019 на суму 65 000,00 грн, № 793 від 11.05.2019 на суму 45 000,00 грн, № 765 від 17.04.2019 на суму 56 550,00 грн, № 748 від 10.04.2019 на суму 58 150,00 грн, № 747 від 05.04.2019 на суму 70 000,00 грн, № 732 від 27.03.2019 на суму 50 000,00 грн. (а.с. 19-29).

8.16. Матеріали справи свідчать, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції відповідач сплатив заборгованість перед позивачем у повному обсязі, а саме в розмірі 268 650,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1006 від 20.09.2019 на суму 50 000,00 грн, № 1043 від 09.10.2019 на суму 30 000,00 грн, № 1044 від 09.10.2019 на суму 28 650,00 грн, № 1058 від 18.10.2019 на суму 100 000,00 грн, № 1059 від 21.10.2019 на суму 60 000,00 грн.

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1 Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

9.2 У п. 4.3 Договору зазначено, що поставка кожної партії товару здійснюється на підставі накладної згідно замовлення покупця. Замовлення передається покупцем усно або шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсом, тощо. Зміни в замовлення вносяться за згодою. Поставка замовленого товару здійснюється в межах наявного на момент поставки асортименту та кількості товару у постачальника. Після підписання представниками обох сторін накладної про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність, а накладна, що свідчить про погодження сторонами, асортименту, кількості та ціни кожного найменування, загальної вартості відповідної партії товару, стає невід`ємною частиною цього договору. Поставка товару здійснюється протягом 20 банківських днів з моменту прийняття заявки від покупця або в строки, погоджені сторонами при поданні заявки.

9.3 Матеріалами справи підтверджується, що позивач передав відповідачу товар загальною вартістю 766 550,00 грн, а відповідач вказаний товар прийняв, що підтверджується накладними на відвантаження палива. Вказані накладні у графах реквізитів сторін містять підписи, засвідчені печатками підприємств-учасників цих господарських операцій.

9.4 Відповідач, на момент звернення позивача з даним позовом оплатив поставлений позивачем товар частково, а саме в розмірі 497 900,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які в призначенні платежу містять найменування товару, а також реквізити виставленого рахунку.

9.5 Отже на момент звернення позивача з даним позовом заборгованість відповідача перед позивачем за товар, переданий останнім, становила 268 650,00 грн.

9.6 Під час розгляду даної справи судом першої інстанції відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі, а саме в розмірі 268 650,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1006 від 20.09.2019 на суму 50 000,00 грн, № 1043 від 09.10.2019 на суму 30 000,00 грн, № 1044 від 09.10.2019 на суму 28 650,00 грн, № 1058 від 18.10.2019 на суму 100 000,00 грн, № 1059 від 21.10.2019 на суму 60 000,00 грн. (а.с. 38-40/50-52, 56-57).

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Відповідач товар, поставлений позивачем, оплатив з порушенням встановленого договором строку, відтак допустив порушення зобов`язання.

10.2. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню на заборгованість за двома з чотирьох спірних накладних, а саме за накладними № 000590 від 05.04.2019 на суму 213 200,00 грн. та № 000843 від 14.05.2019 на суму 188 650,00 грн.

10.3. Здійснивши перевірку заявленого позивачем розрахунку пені за визначені позивачем періоди з 07.05.2019 по 03.09.2019 для накладної № 000590 від 05.04.2019 та з 15.06.2019 по 03.09.2019 для накладної № 000843 від 14.05.2019, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що фактично розмір пені становить 35 874,80 грн., тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення, з огляду на що зазначає, що судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 35 874,80 грн.

10.4. Умовами укладеного сторонами договору передбачено покладення на покупця такої міри відповідальності, як штрафу, виключно у випадку порушення ним строку оплати поставленого позивачем товару більше сорока календарних днів.

10.5. Матеріали справи свідчать, що на момент звернення позивача до суду:

- в оплату накладної № 000368 від 06.03.2019 на суму 178 150,00 грн., позивачем зараховані платежі за платіжними дорученнями № 748 від 10.04.2019 на суму 58 150,00 грн., № 747 від 05.04.2019 на суму 70 000,00 грн., № 732 від 27.03.2019 на суму 50 000,00 грн. (всього на суму 178 150,00 грн.);

- в оплату накладної № 000517 від 28.03.2019 на суму 186 550,00 грн. позивачем зараховані платежі за платіжними дорученнями № 799 від 14.05.2019 на суму 20 000,00 грн, № 798 від 14.05.2019 на суму 65 000,00 грн, № 793 від 11.05.2019 на суму 45 000,00 грн, № 765 від 17.04.2019 на суму 56 550,00 грн (всього на суму 186 550,00 грн);

- в оплату накладної № 000590 від 05.04.2019 на суму 213 200,00 грн позивачем зараховані платежі за платіжними дорученнями № 964 від 23.08.2019 на суму 33 200,00 грн, № 929 від 13.08.2019 на суму 50 000,00 грн, № 921 від 05.08.2019 на суму 50 000,00 грн (всього на суму 133 200,00 грн).

10.6. Таким чином, накладні № 000368 від 06.03.2019 та № 000517 від 28.03.2019 оплачені відповідачем повністю, при цьому відповідачем не було допущено порушення строку оплати на 40 календарних днів, отже, підстави для стягнення штрафу за вказаними накладними відсутні.

10.7. Накладна № 000590 від 05.04.2019 оплачена відповідачем частково, накладна №000843 від 14.05.2019 на момент звернення до суду оплачена не була, а відповідач допустив порушення строку оплати зазначених накладних на більше ніж 40 календарних днів, що свідчить про наявність підстав для стягнення штрафу. При цьому, зважаючи на положення п. 12.6 договору, правомірним буде нараховувати штраф на суму заборгованості за отриманий, але не оплачений товар, а не на суму накладної, з оплати якої допущено прострочення більше 40 календарних днів.

10.8. Враховуючи зазначене, здійснивши перевірку розрахунку штрафу за ставкою 30% від суми заборгованості у розмірі 268 650,00 грн, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір штрафу становить 80 595,00 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення, з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення штраф у розмірі 80 595,00 грн.

10.9. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних за визначені позивачем періоди з 07.05.2019 по 03.09.2019 для накладної № 000590 від 05.04.2019 та з 15.06.2019 по 03.09.2019 для накладної № 000843 від 14.05.2019, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок 3% є арифметично вірним, з огляду на що позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у визначеному позивачем розмірі - 3 112,29 грн.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів зазначає про те, що позовні вимоги у даній справі заявлено на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 99, згідно з умовами якого постачальник зобов`язувався поставити покупцю у власність нафтопродукти в асортименті, кількості, за ціною, що зазначені в накладних (п. 1.1), загальна кількість товару, асортимент і ціна товару погоджується сторонами при формуванні замовлення та визначаються в накладних (п. 2.2), накладна на відвантаження товару є узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни, прирівнюється до специфікації і є невід`ємною частиною до даного договору (п. 1.2).

Положеннями Договору не передбачено обов`язковості надання замовлення на поставку товару виключно у письмовій формі, натомість п. 4.3 Договору визначає можливість надання такого замовлення в т.ч. в усній формі. При цьому, в силу положень п. 4.3 Договору зазначено, що поставка кожної партії товару здійснюється згідно замовлення покупця, але на підставі накладної. Після підписання представниками обох сторін накладної про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність, а накладна, що свідчить про погодження сторонами, асортименту, кількості та ціни кожного найменування, загальної вартості відповідної партії товару, стає невід`ємною частиною цього договору.

Отже саме накладна на відвантаження товару є результатом прийняття замовлення покупця та підставою для оплати отриманого товару.

Враховуючи викладене, та в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України, не дослідження судом першої інстанції того чи формувались замовлення на товар не є підставою для скасування оспорюваного рішення.

Відповідач факту прийняття і оплати товару саме за вказаними накладними не заперечує.

Оплачені відповідачем накладні на відвантаження палива містять посилання на укладений сторонами договір.

При цьому, не зазначення відповідачем у призначенні платежу номеру укладеного договору не може достеменно свідчити про те, що оплату відповідачем було здійснено не за вказаними накладними, виставленими згідно договору №99 від 10.03.2017 р.

В силу положень ч. 1 ст. 241 ЦК України, подальше прийняття до виконання накладних на поставку товару шляхом їх повної оплати свідчить про схвалення проведеної сторонами господарської операції з поставки товару, а також враховуючи наявність на вказаних накладних відбитку печатки відповідача (яка свідчить про участь відповідача у вказаних господарських операціях), колегія суддів зазначає про те, що твердження відповідача щодо відсутності у матеріалах справи довіреності на особу, якою підписано відповідні накладні, - на правильність висновків суду першої інстанції не впливає.

11.2. Крім того, викладені у апеляційній скарзі твердження відповідача фактично є ідентичними до викладений у відзиві на позовну заяву, який подано з порушенням встановленого ухвалою суду від 12.11.2019 р. строку, без клопотання про його поновлення.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем порядку та строків розрахунків за отриманий товар, а відповідно і прав позивача на отримання оплати за нього.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

13.2. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).

13.3. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.4. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. ст. 79 ГПК України).

13.5. Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

13.6. За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

13.7. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

13.8. Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

13.9. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

13.10. Статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

13.11. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

13.12. Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

13.13. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

13.14. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

13.15. Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

13.16. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

13.17. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

13.18. Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту частини першої 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 3-59гс14.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду матеріалів справи:

15.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.1. Рішення на рішення Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 910/12320/19 залишити без змін.

14.2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АВТ Вектор" на рішення Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №910/12320/19 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

16.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АВТ Вектор" на рішення Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №910/12320/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №910/12320/19 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "АВТ Вектор".

4. Справу № 910/12320/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 13.02.2020 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Євсіков