РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2020Справа № 910/17217/19

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» (73003, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Привокзальна, буд. 1; ідентифікаційний код: 38823118)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «Юнітранс Оператор» (03038, м. Київ, вул. Лінійна, буд. 17, офіс 320; ідентифікаційний код: 36688782) стягнення 41943,49 грн
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

06.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» (далі- Позивач) з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітранс Оператор» (далі- Відповідач) про стягнення 41943,49 грн., з яких 36400,00 грн. - плата за понаднормативне користування вагоном та 5543,49 грн. -витрат. пов`язаних з передислокацією вагону.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №18062017 транспортно-експедиторського обслуговування від 18.06.2017, зокрема, Заявки від 12.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 позов Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.12.2019 направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 16.12.2019 уповноваженим особам Сторін ухвали суду.

28.12.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову, посилаючись на те, що наданий Позивачем під завантаження вагон був забракований Вантажовідправником з причин комерційної непридатності для перевезення паперової продукції, про що складено відповідні акти. Відповідачем повідомлено Позивача про наведені обставини 02.01.2019 електронною поштою та Укрпоштою. Тобто Відповідачем вчинено дії для мінімізацію часу простою вагону. Водночас, Позивачем не було своєчасно надано Відповідачу інструкцію щодо відправлення вагону. Інструкція, за якою стало можливим відправлення вагону, надана Позивачем лише 01.02.2019. Крім того, Відповідач наголошує на невірному розрахунку Позивача, зазначаючи, що відповідно до заявки від 12.12.2018 узгоджений Позивачем та Відповідачем нормативний час під навантаження /вивантаження становить 5 діб, в той час, як Позивачем здійснено нарахування із розрахунку 3 доби.

17.01.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач підтримав позов, просив суд його задовольнити в повному обсязі та зазначив, що на неодноразові вимоги Відповідачем не було надано документи на підтвердження непридатності вагону в комерційному відношенні для перевезення вантажу на виконання заявки від 12.12.2018, у зв`язку з чим Позивачем направлено запит до Сольвичегодського агентства фірмового транспортного обслуговування щодо надання інформації про складання акта загальної форми стосовно вагону у період грудень 2018 - лютий 2019. Згідно з наданою відповіддю акт загальною форми від 21.12.2018 не складався. При цьому, Відповідачем підписаний акт надання послуг від 03.02.2019 № 14 на суму 38094,40 грн.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18.06.2017 між Приватним підприємством «ПВКФ «Євротранс-Н» (далі- Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнітранс Оператор» (далі - Клієнт) укладений Договір №18062017 транспортно-експедиторського обслуговування (далі - Договір від 18.06.2017), відповідно до умов якого Експедитор за дорученням Клієнта, на підставі письмових заявок Клієнта, за його рахунок і за винагороду, зобов`язується надавати послуги з організації перевезень вантажів і перевезень вантажів Клієнта по залізницях України та країнах СНД у власних, орендованих вагонах або вагонах, що знаходяться під управлінням Експедитора на інших законних підставах (далі в тексті Договору - вагони Експедитора), а також здійснювати оплату залізничного тарифу, додаткових зборів і надавати інші послуги, що обумовлені в Заявках до цього договору. (а.с. 5-7)

Організація перевезень вантажів - оплата провізних платежів Експедитором при перевезенні вантажів у прямому залізничному сполученні за маршрутами, обумовленими в Заявках до цього договору.

Перевезення вантажів - забезпечення перевезення вантажів у власних, орендованих вагонах або вагонах, що знаходяться під управлінням Експедитора на інших законних підставах, із застосуванням плати за користування вагонами за наднормативний простій вагонів на під`їзних коліях станцій завантаження/вивантаження.

За умовами п.п. 3.1.7 Договору від 18.06.2017 Клієнт зобов`язаний самостійно і за свій рахунок організовувати технічне обслуговування вагонів (технічний огляд, поточний ремонт з відчепленням вагона від поїзда та без відчеплення вагона від поїзда), у разі пошкодження вагонів Експедитора у період їх перебування на під`їзних коліях завантаження/вивантаження Вантажів Клієнта.

У п.п. 3.2.2. Договору від 18.06.2017 Сторони погодили, що експедитор зобов`язується, зокрема, забезпечити подачу придатних у комерційному відношенні вагонів під навантаження, надавати Клієнту інструкцію про порядок оформлення перевізних документів, обсяги і терміни відправки узгоджених перевезень вантажів і повернення порожніх вагонів із зазначенням переліку дій, які повинен виконати вантажовідправник (вантажоодержувач).

Згідно з п.п. 4.4, 4.5 Договору від 18.06.2017 за узгодженими Сторонами перевезеннями Експедитор самостійно проводить розрахунки з перевізниками та іншими залученими організаціями (підрозділами) у відповідності з діючими між ними договорами, якщо інше не обумовлено в Заявках до даного договору.

У разі перевищення суми витрат з урахуванням винагороди, понесених Експедитором при виконанні заявки Клієнта над розрахунковою сумою, Клієнт відшкодовує Експедитору суму фактичного перевищення витрат на підставі Акта наданих послуг Експедитора, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Експедитора протягом 3 банківських днів з дати затвердження Акта наданих послуг.

Всі невраховані витрати з організованих перевезень, про які Експедитор не міг знати в момент складення акта наданих послуг, підлягають задоволенню (відшкодуванню) з боку клієнта при складанні Експедитором наступних Актів наданих послуг (штрафи за затримку на шляху прямування, витрати з непередбачуваного перевантаження вантажу, витрати по переадресуванню вантажу і т.п.).

Відповідно до п. 4.7. Договору від 18.06.2017 у разі відмови Клієнта від узгодженого сторонами перевезення або неможливості навантаження вагонів Експедитора з причин відмови вантажовідправника, Клієнт відшкодовує Експедитору всі витрати, пов`язані з проведенням підготовчих робіт у розмірі фактично понесених Експедитором витрат, витрат, пов`язаних з передислокацією вагонів у порожньому стані на іншу станцію навантаження, а також, за час проходження вагонів на станцію навантаження - плату за користування вагонів Експедитора, у розмірі узгодженому Сторонами в Заявках до цього Договору.

У п. 4.8. Договору від 18.06.2017 погоджено, що Клієнт оплачує Експедитору плату за понаднормове користування рухомим складом. Нормативний час знаходження вагонів під завантаженням складає 3 доби, під вивантаженням 3 доби, якщо інше не обумовлено в Заявках до цього Договору, які є пріоритетними по відношенню до даного пункту Договору.

За час знаходження вагонів Експедитора на під`їзних коліях завантаження/вивантаження понад нормативний час Клієнту нараховується плата за користування вагонами. Кожна розпочата доба вважається як повна.

Розрахунок плати за користування вагонами Експедитора здійснюється за формулою:

Плата = Н (доба) х Ваг. х С (грн.), де

Н - наднормативний час користування вагонами;

С - базова ставка за користування вагоном на добу, яка становить 700 грн./доба;

Ваг. - Кількість вагонів Експедитора, що простояли понад нормативний час.

Облік часу користування вагонами здійснюється Експедитором і станціями завантаження/вивантаження та фіксується у відповідних актах, довідках чи інших підтверджуючих документах.

Згідно з п. 4.8.1. Договору від 18.06.2017 за фактом знаходження вагонів Експедитора на залізничних станціях за звітний період Експедитор направляє Клієнту Акт обліку часу простою вагонів. Клієнт зобов`язаний розглянути, підписати і повернути Акт протягом 3 (трьох) днів з дати його отримання, а в разі своєї незгоди той самий термін надати мотивовану відмову. У разі не повернення Акту в термін встановлений даним Договором Акт вважається прийнятим Клієнтом за принципом мовчазної згоди.

На підставі підписаного Сторонами Акту обліку часу простою вагонів Експедитор виставляє Клієнту рахунок, який повинен бути сплачений не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дати його отримання.

За умовами п.п. 8.1., 8.2. Договору від 18.06.2017 цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін. Цей Договір діє до "31" грудня 2017 року. Якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії Договору жодна із Сторін письмово не заявить про його припинення. Договір вважається пролонгованим на тих же умовах на кожний наступний календарний рік.

Заявкою № с00010660 від 12.12.2018 на ЖД перевезення Сторони узгодили здійснення перевезення за маршрутом Койти - Київ - Ліски, період надання послуг грудень 2018 року, найменування вантажу - папір, станція призначення - Святошино/Клавдієво/Харків Балашовський/Київ-Ліски, ставка 2000 дол + підсилка по РЖД під завантаження, 5 днів під завантаження/5 днів вивантаження (а.с.14)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору від 18.06.2017 Позивачем 20.12.2019 надано під завантаження вагон № 29212693, що підтверджується інформацією з архіву вагонних операцій про дислокацію вагону за період з 01.12.2018 по 28.02.2019 Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Головний інформаційно-обчислювальний центр» від 21.05.2019 та від 03.09.2019 (а.с.15-18)

Між Позивачем та Відповідачем підписаний Акт надання послуг № 14 від 03.02.2019 на загальну суму 38094,40 грн., з яких відшкодування вартості використання вагонів - 36400,00 грн. та відшкодування вартості залізничного тарифу РЖД при перевезенні вагонів в порожньому стані - 1694,40 грн. (а.с.29)

23.05.2019 Позивачем направлена на адресу Відповідача Претензія № 727 від 20.05.2019 про відшкодування збитків, з вимогою відшкодувати збитки відповідно до п. 4.7. Договору від 18.06.2017 у розмірі 41943,49 грн. протягом 7 днів з моменту отримання претензії, до якої додано документи на підтвердження понесених витрат. (а.с. 29-33). На підтвердження направлення претензії Позивачем надано копії опису вкладення у цінний лист від 23.05.2019, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення віл 23.05.2019 та фіскального чека від 23.05.2019 (а.с. 27-28)

У відповідь Відповідач (лист № 24-06/19-1 від 24.06.2019) відмовив у сплаті збитків з посиланням на те, що наданий Позивачем вагон забракований Вантажовідправником 21.12.2018 з причин комерційної непридатності для перевезення паперової продукції, про що повідомлено Позивача 02.01.2019. В подальшому Відповідачем неодноразово пропонувалось Позивачу інші варіанти перевезень для мінімізації збитків. Однак рішення щодо передислокації вагону Позивачем не приймалось. Крім того, наголосив на тому, що розрахунок Позивача є невірним з посиланням на узгоджений Сторонами у Заявці нормативний час під навантаженням/вивантаженням вагону та невірний розмір застосованого Позивачем тарифу при розрахунку вартості залізничного тарифу РЖД. (а.с. 34-37)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що всупереч умовам п. 4.7. Договору від 18.06.2017 Відповідачем не було відшкодовано Позивачу плату за понаднормативне користування вагоном за 52 доби у розмірі 36400,00 грн. та витрати, пов`язані з передислокацією порожнього вагону зі станції Койти до станції Межег у розмірі 5543,49 грн.

В обґрунтування заперечень проти позову, Відповідач посилається на те, що наданий Позивачем під завантаження вагон був забракований Вантажовідправником з причин комерційної непридатності для перевезення паперової продукції, про що складено відповідні акти. Відповідачем повідомлено Позивача про наведені обставини 02.01.2019 електронною поштою та Укрпоштою. Тобто Відповідачем вчинено дії для мінімізації часу простою вагону. Водночас, Позивачем не було своєчасно надано Відповідачу інструкцію щодо відправлення вагону. Інструкцію, за якою стало можливим відправлення вагону, надано Позивачем лише 01.02.2019. Крім того, Відповідач наголошує на невірному розрахунку Позивача, зазначаючи, що відповідно до заявки від 12.12.2018 узгоджений Позивачем та Відповідачем нормативний час під навантаження /вивантаження становить 5 діб, в той час, як Позивачем здійснено нарахування із розрахунку 3 доби.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору транспортно - експедиторського обслуговування №18062017 від 18.06.2017 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору від 18.06.2017 Позивачем 20.12.2019 надано під завантаження вагон № 29212693, що підтверджується інформацією з архіву вагонних операцій про дислокацію вагону за період з 01.12.2018 по 28.02.2019 Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Головний інформаційно-обчислювальний центр» від 21.05.2019 та від 03.09.2019 (а.с.15-18)

В той же час, поданий Позивачем вагон № 92212693 не було завантажено. Вагон знаходився на станції призначення - Койти до 01.02.2019 і в подальшому був відправлений на станцію Мереж (РЖД)

При цьому, Суд звертає увагу, що оскільки Сторонами не заперечується факт не завантаження вагону, строки простою вагону та його подальшого перенаправлення, згідно з ч.1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 4.7. Договору від 18.06.2017 у разі відмови Клієнта від узгодженого сторонами перевезення або неможливості навантаження вагонів Експедитора з причин відмови вантажовідправника, Клієнт відшкодовує Експедитору всі витрати, пов`язані з проведенням підготовчих робіт у розмірі фактично понесених Експедитором витрат, витрат, пов`язаних з передислокацією вагонів у порожньому стані на іншу станцію навантаження, а також, за час проходження вагонів на станцію навантаження - плату за користування вагонів Експедитора, у розмірі узгодженому Сторонами в Заявках до цього Договору.

У п. 4.8. Договору від 18.06.2017 погоджено, що Клієнт оплачує Експедитору плату за понаднормове користування рухомим складом. Нормативний час знаходження вагонів під завантаженням складає 3 доби, під вивантаженням 3 доби, якщо інше не обумовлено в Заявках до цього Договору, які є пріоритетними по відношенню до даного пункту Договору.

За час знаходження вагонів Експедитора на під`їзних коліях завантаження/вивантаження понад нормативний час Клієнту нараховується плата за користування вагонами. Кожна розпочата доба вважається як повна.

Розрахунок плати за користування вагонами Експедитора здійснюється за формулою:

Плата = Н (доба) х Ваг. х С (грн.), де

Н - наднормативний час користування вагонами;

С - базова ставка за користування вагоном на добу, яка становить 700 грн./доба;

Ваг. - Кількість вагонів Експедитора, що простояли понад нормативний час.

Заявкою № с00010660 від 12.12.2018 на ЖД перевезення Сторони узгодили здійснення перевезення за маршрутом Койти - Київ - Ліски, період надання послуг грудень 2018 року, найменування вантажу - папір, станція призначення - Святошино/Клавдієво/Харків Балашовський/Київ-Ліски, ставка 2000 дол + підсилка по РЖД під завантаження, 5 днів під завантаження/5 днів вивантаження (а.с.14)

Судом встановлено, що Позивачем подано вагон № 29212693 під завантаження 20.12.2018 з підсилкою РЖД від станції Калуга до станції Койти (доставка з 14.12.2018 по 19.12.2018).

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження завантаження вагону у визначений у Заявці № с00010660 від 12.12.2018 строк.

Між Позивачем та Відповідачем підписаний Акт надання послуг № 14 від 03.02.2019 на загальну суму 38094,40 грн., з яких відшкодування вартості використання вагонів - 36400,00 грн. та відшкодування вартості залізничного тарифу РЖД при перевезенні вагонів в порожньому стані - 1694,40 грн. (а.с.29)

Разом з тим, Судом встановлено, що розрахунок плати за понаднормовий час користування вагоном у розмірі 36400,00 грн. здійснено Позивачем виходячи із 3 днів під завантаження/вивантаження, водночас, зважаючи на положення п. 4.8. Договору від 18.06.2017, Суд вважає, що з врахуванням передбаченого Заявкою часу під завантаження/вивантаження, наднормативний час користування вагонів становить 39 діб з 25.12.2018 - по 01.02.2019, а не як вказано Позивачем 43доби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» перед Приватним підприємством «ПВКФ «Євротранс-Н» як плати за понаднормативне користування вагоном за Договором № 18062017 транспортно - експедиторського обслуговування від 18.06.2018 становить 33600,00 грн.

Крім того, Судом встановлено, що Позивачем понесено витрати, пов`язані з передислокацією вагону № 29212693 під завантаження на станцію Мереж (РЖД) зі станції Койти, які складаються з витрат, пов`язаних з оплатою тарифу РЖД та послуг Експедитора, у розмірі 5543,49 грн. .

На підтвердження понесених витрат Позивачем надано Суду Договір № Э-022018 від 01.02.2018, укладений між ТОВ «РейлТрансКом» та Позивачем, за умовами якого ТОВ «РейлТрансКом» надає транспортно-експедиційні послуги (оформлення в програмі «Етран» порожніх та навантажених критих вагонів), які знаходяться у власності, на праві оренди чи на інших законних підставах у Позивача, а Позивач зобов`язався оплатити вищевказані послуги; Додаток № 1 від 01.02.2018 до Договору № Э-022018 від 01.02.2018, яким погодили розмір винагороди ТОВ «РейлТрансКом»; Додаток № 1 від 25.04.2018 за яким винагорода ТОВ «РейлТрансКом» за кожний оформлений вагон без врахування залізничного тарифу становить 5% від величини тарифу, але не менше 2000 рублів за один вагон; Акт № 17 від 15.02.2019, за яким Позивач прийняв до відшкодування послуги по оформленню рухомого складу на території РФ у загальному розмірі 13060,40 російських руб; рахунок № 17-ТЭО від 15.02.2019 на суму 13060,40 рос. руб.; платіжне доручення в іноземній валюті № 496 від 02.04.2019 з відмітною банка про його прийняття до виконання (а.с. 20-26).

Суд звертає увагу, що Позивачем вчинено всі необхідні дії на виконання умов п. 4.4. Договору 18.06.2017 щодо здійснення розрахунків з перевізниками, зважаючи що іншого у Заяві від 12.12.2018 сторонами не обумовлено.

Також, на виконання умов п. 4.5. Договору від 18.06.2017 Позивачем 23.05.2019 направлено на адресу Відповідача Акт надання послуг № 14 від 03.02.2019, акт обліку часу простою вагонів до Акта № 14 від 03.02.2019, Акт № 17 від 15.02.2019 на підтвердження р здійснення Позивачем розрахунків під час виконання цього Договору, Рахунок на оплату № 30202 від 03.02.2019. (а.с. 30-33). Наведені документи отримані відповідачем 27.05.2019, водночас, в порушення п. 4.8.1. Договору від 18.06.2017 вказані документи Відповідачем протягом 3 днів не було розглянуто, так само як і не було надано мотивовану відмову від їх підписання протягом цього ж часу. Як підтверджується матеріалами справи, (а.с. 34-37) відповідь на претензію з відмовою від підписання Актів та від сплати відповідних сум надана Відповідачем лише 26.06.2019, тобто поза межами визначеного сторонами у договорі триденного строку, а отже, вказані з врахуванням положень п. 4.8.1. Договору від 18.06.2017 Акти є прийнятим Відповідачем за принципом мовчазної згоди. Обґрунтованого контррозрахунку заявлених до стягнення сум, зокрема, витрат, пов`язаних передислокацією вагону, Відповідачем Суду не надано.

Разом з тим, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору від 18.06.2017, не сплатив Позивачу плату за понаднормове користування вагоном та витрати, пов`язані з передислокацією вагону, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Заперечуючи проти позову Відповідач стверджує, що наданий Позивачем під завантаження вагон був забракований Вантажовідправником з причин комерційної непридатності для перевезення паперової продукції, про що складено відповідні акти. Відповідачем повідомлено Позивача про наведені обставини 02.01.2019 електронною поштою та Укрпоштою. Тобто Відповідачем вчинено дії на для мінімізацію часу простою вагону. Водночас, Позивачем не було своєчасно надано Відповідачу інструкцію щодо відправлення вагону. Інструкцію за якою стало можливим відправлення вагону надана Позивачем лише 01.02.2019.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

Суд акцентує увагу, Відповідачем на підтвердження комерційної непридатності вагона № 29212693 для перевезення паперової продукції надано Акт загальної форми (форма ГУ -23) та Акт про технічну несправність вагону від 24.12.2018, в той же час, відповідачем не надано належних та допустимих в розумінні ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів направлення наведених Актів Позивачу на його вимогу, протилежного суду не доведено.

Крім того, Суд акцентує увагу, що умовами укладеного сторонами Договору від 18.06.2017 встановлений обов`язок Відповідача відшкодування Позивачеві всіх витрат у випадку неможливості навантаження вагонів при відмові вантажовідправника, і такий обов`язок не поставлено в залежність від причин відмови вантажовідправника від навантаження поданого вагону. Разом з тим, умовами п. 3.1.6 Договору від 18.06.2017 передбачено право Відповідача самостійно та за свій рахунок організовувати технічний огляд та обслуговування вагонів.

Також, Судом досліджено наданий Позивачем лист № 732м від 29.07.2019 Філії ВАТ «РЖД» Центру фірмового транспортного обслуговування на підтвердження відсутності Акта загальної форми (форма ГУ -23) та Акта про технічну несправність вагону від 24.12.2018, та вважає

Щодо наданої Відповідачем роздруківки електронної переписки (паперова копія знімку екрану монітору комп`ютера) (а.с. 73-80), на підтвердженні інформування Позивача про комерційну непридатність вагону, складення відповідних актів, а також листування щодо отриманні інструкцій про подальші дії, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Роздруківка електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

Отже, надана Відповідачем роздруківка електронної переписки не може бути використана як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18

За таких обставин, Суд не приймає як належний та допустимий в розумінні 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України доказ повідомлення Відповідачем Позивача про комерційну непридатність наданого Позивачем під завантаження вагону роздруківка електронної переписки та запиту на інструкцію щодо дій, які повинен виконати вантажовідправник.

Крім того, Судом також не приймається до уваги як доказ повідомлення Відповідачем Позивача про комерційну непридатність вагона та запит на отримання інструкції на передислокацію порожнього вагона зі станції ст. Койти Лист № 21 від 02.01.2019 (а.с. 81), оскільки Відповідачем не додано жодних доказів на підтвердження направлення вказаного листа Позивачеві, а саме опису вкладення у цінний лист, фіскального чека.

З огляду на наведене, зважаючи, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості за Договору №18062017 транспортно-експедиторського обслуговування від 18.06.2017 Приватному підприємству «ПВКФ «Євротранс-Н», Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітранс Оператор» на користь Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» підлягає стягненню 33600,00 грн. плати за понаднормове користування вагоном та 5543,49 грн. - витрат, пов`язаних з передислокацією вагону.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнітранс Оператор» (03038, м. Київ, вул. Лінійна, буд. 17, офіс 320; ідентифікаційний код: 36688782) на користь Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс-Н» (73003, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Привокзальна, буд. 1; ідентифікаційний код: 38823118) 33600,00 грн. (тридцять три тисячі шістсот грн.. 00 коп.) плати за понаднормове користування вагоном, 5543,49 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сорок три грн. 49 коп.) витрат, пов`язаних з передислокацією вагону, судовий збір у розмірі 1792,67 грн. (одна тисяча сімсот дев`яносто дві грн. коп. 67 коп.)

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення:10 лютого 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин