ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/1011/19

Суддя Конюх О.В., розглянувши матеріали скарги від 13.02.2020 №1-17.1/1404/20 Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на неправомірні дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороки Валерія Івановича під час виконання рішення по справі

за позовом приватного підприємства ОККО КОНТРАКТ, м. Київ

до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України,

м. Бориспіль

прo стягнення 3 338 865,69 грн.

без виклику представників;

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Київської області від 24.09.2019 у справі № 911/1011/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020, позов приватного підприємства ОККО КОНТРАКТ задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь приватного підприємства ОККО КОНТРАКТ 3 130 392,77 грн. основного боргу, 132762,96 грн. пені, 75 709,96 грн. інфляційних, 50082,99 грн. витрат по сплаті судового збору та 24581,40 грн. витрат на правову допомогу.

На виконання рішення господарського суду Київської області від 24.09.2019 у справі №911/1011/19 господарським судом Київської області видано наказ від 08.11.2019 №911/1011/19 про примусове виконання рішення.

17.02.2020 від Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до господарського суду Київської області надійшла скарга від 13.02.2020 №1-17.1/1404/20 на неправомірні дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороки Валерія Івановича по справі №911/1011/19, в якій скаржник просить суд:

- прийняти скаргу на неправомірні дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороки Валерія Івановича до провадження;

- зобов`язати старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороку Валерія Івановича скасувати постанови: про відкриття виконавчого провадження №61126490 від 31.01.2020 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №61061577 від 23.01.2020 та постанову про відкриття виконавчого провадження №61126523 від 31.01.2020 з примусового виконання постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій №61061577 від 23.01.2020.

Скарга обґрунтована тим, що 23.01.2020 на виконання наказу від 08.11.2019 №911/1011/19 про примусове виконання рішення, державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сорокою Валерієм Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61061577. Крім цього, винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору від 23.01.2020 №61061577.

29.01.2020 Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із листом №1-17.12.1.1/868/20, яким повідомило, що 23.01.2020 ним було виконано рішення господарського суду Київської області від 24.09.2019 у справі №911/1011/19 в добровільному порядку, та долучило платіжні доручення про сплату боргу. У зв`язку з цим просив закінчити виконавче провадження №61061577.

30.01.2020 старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сорокою В. І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61061577, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". Крім цього, у вищевказаній постанові державним виконавцем зазначено, що оскільки станом на 30.01.2020 на рахунку Бориспільського МВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) не надходили суми коштів від боржника, необхідної для задоволення стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, а також відсутнє документальне підтвердження від боржника про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, тому необхідно вивести в окреме провадження постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №61061577 від 23.01.2020 у сумі 369,00 грн., вивести в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору №61061577 від 23.01.2020 в розмірі 341 353,01 грн.

Так, 31.01.2020 на виконання постанови №61061577 від 23.01.2020 державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сорокою В. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61126490 (стягнення виконавчого збору в сумі 341353,01 грн.) та постанову про відкриття виконавчого провадження №61126523 (стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.).

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України вважає неправомірними дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сороки В.І. щодо відкриття виконавчих проваджень №61126490 та №61126523, оскільки державним виконавцем не було вчинено жодних дій для фактичного стягнення суми боргу, у зв`язку з тим, що боржником було виконано рішення суду в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження ВП №61061577.

Суд, дослідивши вищевказану скаргу, встановив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття обмеження основоположних прав і свобод від прийнятого у законотворчій практиці поняття фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, закон містить пряму вказівку на вид судочинства, у якому мають розглядатися справи щодо оскарження дій і постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а саме в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року при розгляді справи № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), відповідно до якого юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Такий же правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц (провадження № 14-177цс18), де Велика Палата в останньому абзаці мотивувальної частини звернула увагу, що з набранням чинності ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» з 05 жовтня 2016 року категорія справ щодо оскарження постанов про стягнення виконавчого збору підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на те, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України оскаржує постанови державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, винесених 31.01.2020, то розгляд даної скарги має відбуватися в порядку адміністративного судочинства, з урахуванням приписів ст. 287 КАС України.

Враховуючи викладене у прийнятті поданої скарги необхідно відмовити з огляду на те, що вона не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (пункт 1 частини 1 ст. 175 ГПК України), а належить до юрисдикції місцевого адміністративного суду, як суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", пунктом 1 частини 1 ст. 175, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження з розгляду скарги та повернути скаржнику Державному підприємству обслуговування повітряного руху України скаргу від 13.02.2020 №1-17.1/1404/20 з доданими до неї матеріалами (всього на 51 аркуші).

Ухвала підписана 19.02.2020, в порядку частини 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до частини 5 ст. 175 та пункту 25 частини 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, встановлених ст. 256 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх