УХВАЛА

м. Київ

12.02.2020Справа № 910/1803/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс»

до 1) БЕСТ СЕРВІС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE GROUP CO LTD)

2) БЕСТ СЕРВІС АСИСТАНС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE ASSISNANCE GROUP CO LTD)

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 31.12.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до БЕСТ СЕРВІС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE GROUP CO LTD), БЕСТ СЕРВІС АСИСТАНС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE ASSISNANCE GROUP CO LTD) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 31.12.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» та БЕСТ СЕРВІС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE GROUP CO LTD) укладено договір про співробітництво №402 від 14.07.2014 року, відповідно до умов якого позивач приймає на себе обов`язок по організації асистанських послуг для фізичних осіб, застрахованих у страхових компаніях (надалі - клієнти) на підставі договорів доручення зі страховими компаніями, а БЕСТ СЕРВІС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE GROUP CO LTD) зобов`язується надавати клієнтам організаційну і медичну допомогу, пов`язану з врегулюванням страхових випадків.

31.12.2018 року між БЕСТ СЕРВІС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE GROUP CO LTD) (цедент) та БЕСТ СЕРВІС АСИСТАНС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE ASSISNANCE GROUP CO LTD) (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимог.Даний договір укладений сторонами в Нонгпру район БангЛамунг, провінція Чонбури, Тайлан.

В обґрунтування подання позову до Господарського суду міста Києва позивач зазначає, що оскільки сторони у договорі про співробітництво та у договорі відступлення не визначили право, яке підлягає застосуванню до вказаних договорів, а враховуючи характер вирішення спору, який виник, слід застосовувати норми матеріального права України, а спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених ст. 76 цього Закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Так, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва про визнання недійсним договору про відступлення до відповідачів, які є нерезидентами та адресою місцезнаходження яких є Тайланд.

Також, судом враховано, що умовами договору відступлення права вимоги не визначено конкретного суду де мають вирішувати сторони договору не узгоджені суперечки та не зазначено право, яке має застосовуватись.

Крім того, договір про відступлення права вимоги укладено у Нонгпру район БангЛамунг, провінція Чонбури, Тайлан.

Відповідачами є особи-нерезиденти (які, за відсутності доказів протилежного, не мають на території України місцезнаходження/представництв/філій, нерухомого майна).

Суд зазначає, що за умови, коли відповідачем є особа-нерезидент (яка, за відсутності доказів протилежного, не має на території України місцезнаходження/представництв/філій, нерухомого майна, на яке можна накласти стягнення), а договором не визначено конкретний судовий орган, який обирається сторонами для розгляду спорів, що виникають з договору про відступлення права вимоги, суд доходить висновку, що переданий на розгляд спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог глави 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема з дотриманням правил територіальної юрисдикції (підсудності), тобто за місцезнаходженням відповідачів, які в даному випадку (як зазначає позивач), знаходяться у Тайланді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Таким чином, даний спір не належить до юрисдикції господарських судів України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» до БЕСТ СЕРВІС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE GROUP CO LTD), БЕСТ СЕРВІС АСИСТАНС ГРУП КОМПАНІ ЛІМІТЕД (BEST SERVICE ASSISNANCE GROUP CO LTD) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 31.12.2019 року.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Мудрий