Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2020 р. м. Житомир Справа № 906/150/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуртовенко Р.М. - ордер ЖТ № 23936 від 23.10.2018;

від відповідача1: не прибув;

від відповідача2: не прибув;

від третьої особи: Ярош В.В. - ордер АМ №1001066 від 26.11.2019;

присутні: ОСОБА_1. - паспорт НОМЕР_2 від 01.06.1995;

ОСОБА_2 - паспорт НОМЕР_3 від 07.10.1998;

ОСОБА_3.- паспорт НОМЕР_4 від 24.12.1997,

ОСОБА_4. - паспорт НОМЕР_5 від 10.09.2015;

ОСОБА_5. - паспорт НОМЕР_6 від 24.12.1997;

ОСОБА_6. - паспорт НОМЕР_7 від 13.11.1996;

ОСОБА_7. - паспорт НОМЕР_8 від 18.08.2007;

ОСОБА_8 - паспорт НОМЕР_9 від 21.11.2006;

ОСОБА_9. - паспорт НОМЕР_10 від 10.02.1999,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" Миколи Лисенка 3"

до 1) Житомирської міської ради

2) Департаменту реєстрації Житомирської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник"

про скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію права власності

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миколи Лисенка, 3" звернулося до суду з позовом, згідно якого просить скасувати:

- рішення Житомирської міської ради від 28.09.2017 №751 "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира та внесення доповнення до рішення міської ради від 13.10.2016 №382" в частині затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 98,8кв.м, що знаходяться за адресою: вул. М.Лисенка, 3 до власності територіальної громади м. Житомира згідно з додатком до рішення міської ради від 28.09.2017 №751 в частині визначення в переліку об`єктів комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира нежитлового приміщення, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37730432 від 24.10.2017, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Євгеном Олександровичем, на підставі якого було зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Житомира в особі Житомирської міської ради на нежитлового приміщення, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3.

Ухвалою від 04.03.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25.04.2019 у справі призначено судову будівельно - технічну експертизу, проведення, якої доручено судовому експерту Юрову Анатолію Никаноровичу та зупинено провадження у справі №906/150/19 до отримання результатів (висновку) судової експертизи. Термін проведення судової експертизи, за клопотанням експерта, було погоджено ухвалою суду від 22.05.2019 понад один місяць.

Ухвалою від 26.09.2019 поновлено з 09.10.2019 провадження у справі №906/150/19 для розгляду клопотання судового експерта Юрова А.Н. про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою від 09.10.2019 судом надано судовому експерту копію проектної документації (пояснювальна записка) №6025 на 12 квартирний житловий будинок за адресою вул. Лисенка, 3 (вул. Лазо, 2б) в м. Житомирі та зупинено провадження у справі на час проведення будівельно-технічної експертизи.

У зв`язку з надходженням до суду висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, ухвалою суду від 20.11.2019 провадження у справі №906/150/19 поновлено, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні суду на 19.12.2019.

Ухвалою від 19.12.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки) суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватну ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" та, керуючись ст. 2,15 ГПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відклав підготовче засідання на 14.01.2020.

Ухвалою від 14.01.2020 суд: - задоволив заяву представника Приватно ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" про виклик експерта у судове засідання; - викликав у судове засідання судового експерта Юрова Анатолія Никаноровича для надання пояснень щодо висновку експерта №05/19 від 07.11.2019; - закрив підготовче провадження та призначив справу №906/150/19 до судового розгляду по суті на 22.01.2020.

В судовому засіданні 22.01.2020, заслухавши пояснення експерта та представників сторін і третьої особи, суд оголосив перерву до 05.02.2020.

04.02.2020 від представника відповідача1 надійшла заява, згідно якої останній просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з участю на засіданні виконавчого комітету міської ради.

В судовому засіданні 05.02.2020 представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав заяву, згідно якої просить стягнути з відповідачів 5600,00грн витрат на надання професійної правничої допомоги та 5024,00грн витрат за проведення судової експертизи. Вказав, що докази і розподіл вказаних витрат будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення.

Суд роз`яснив, що питання відшкодування витрат на правничу допомогу, відповідно до ч.8 ст. 129, ст. 221 ГПК України, буде вирішуватись після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились.

Представник третьої особи позовні вимоги заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви позивач стверджує, що 15.12.2017 року житловий комплекс, який знаходиться за адресою: вул. Миколи Лисенка, №3 в м. Житомирі (попередня назва - домоволодіння №26 по вул. Є. Лазо в м. Житомирі) був переданий в управління ОСББ "Миколи Лисенка 3" на підставі акта приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, згідно якого, загальна площа житлових квартир складає 1209,4 кв.м, загальна площа допоміжних приміщень - 538,7 кв.м., з яких: сходові клітки, вестибюль, коридор - 97,1кв.м., тамбур - 5,7 кв.м., підвал - 435,9 кв.м. Загальна площа будинку становить 1748,1 кв.м.

Вказує, що з листа від 06.11.2018 року №25/г-13479 йому стало відомо, про рішення 27 сесії 7 скликання від 28.09.2017 року №751 "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира та внесення доповнення до рішення міської ради від 13.10.2016 №382", яким затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира, до якого було включено нежитлові приміщення, загальною площею: 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3.

Зазначає, що 23.10.2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Євгеном Олександровичем, на підставі рішення № 751 від 28.09.2007, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37730432 від 24.10.2017 та зареєстровано право власності за Територіальною громадою міста Житомира в особі Житомирської міської ради () на нежитлові приміщення, загальною площею: 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3.

Оскільки зазначене приміщення є допоміжним приміщенням, яке призначене для експлуатації будинку, є його невід`ємною частиною та належить співвласникам (мешканцям) будинку, позивач вважає, що вищевказані рішення Житомирської міської ради та державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренка Є.О. є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно відповіді на відзив (а.с. 128-130, т.1), позивач додатково зазначає, що спірне приміщення є підвалом, тобто, допоміжним приміщенням, право власності на яке, згідно Рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004, не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення ОСББ, вступу до нього.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається також на ст. 16, 21, 382, 393 ЦК України, п.4 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.1 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", ст.1 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ч.2 ст. 1, ч.2 ст.10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", ст. 4 Житлового кодексу України.

Відповідач1, згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 92-95, т.1), позовні вимоги заперечує та зазначає, що:

- згідно п.6 додатку до рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 22.10.1992, передано до комунальної власності міста ПЖРЕО Корольовського району (враховуючи ВЖРЕП №3) та житловий фонд місцевих рад. Будинок по вул. Миколи Лисенка,3 перебував на балансі ВЖРЕП №3;

- згідно з технічним паспортом, буд. №26 по вул. С.Лазо, власником будинку є міська рада народних депутатів, а користувачем ЖЕК№3;

- відповідно до загальних відомостей про будинок, в наявності є підвал, площею 331,3 кв.м., напівпідвал - 104,6кв.м. який відноситься до приміщень установ;

- з моменту будівництва і до 2003 року у спірному нежитловому приміщенні знаходився обласний Гідрометцентр;

- на даний час приміщення перебуває в оренді у ПБФ "Комунальник";

- будучи власником всього будинку до приватизації житлового фонду, у тому числі і спірного приміщення, територіальна громада в особі Житомирської міської ради оформила право комунальної власності за територіальною громадою м. Житомира в особі Житомирської міської ради на нежитлове приміщення площею 98,8кв.м. по вул. Миколи Лисенка, 3 в м. Житомирі, згідно з рішенням Житомирської міської ради від 28.09.2017 №751;

- станом на 2013 рік Житомирською міською радою було виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення, згідно з яким нежитлове приміщення знаходиться у напівпідвальному приміщенні, площа якого складає 98,8кв.м.;

- рішенням виконавчого комітету від 06.12.2017 №1129 "Про зняття з балансу житлового будинку по вул. Миколи Лисенка", об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Миколи Лисенка3" було передано житловий будинок, окрім нежитлових приміщень, що перебувають у власності територіальної громади міста;

- напівпідвальні приміщення позивачу не передавались;

- спірні приміщення по вул. Миколи Лисенка, 3, площею 98,8 кв.м. не є допоміжними приміщеннями житлового будинку, не відносяться до підвальних, у вказаному приміщенні не розташоване будь-яке обладнання, що забезпечує експлуатацію житлового будинку.

Додатково у клопотанні про приєднанні письмових доказів (а.с. 128-129, т.2) відповідач1 вказує, що під час проведення судової будівельної експертизи не було враховано, що в житловому будинку з моменту будівництва та до 2013 року розміщувалась установа - обласний Гідрометцентр. Вважає, що згідно з п. 17 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по Житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 №56, у житлових будинках можуть бути як допоміжні так і нежилі приміщення, які є самостійним суб`єктом цивільно-правових відносин.

Відповідач2, згідно письмових заперечень (а.с. 133-134, т.2), просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Пояснює, що державну реєстрацію права комунальної власності на спірне приміщення здійснено у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі рішення Житомирської міської ради №751 від 28.09.2017.

Третя особа на стороні відповідача, у письмових поясненнях (а.с. 96-101, т.2) вказує, що є орендарем спірного нежитлового приміщення, який здійснив невід`ємні поліпшення (капітальний ремонт) на загальну суму 116574,00грн. Зазначає, що в разі задоволення позову змушене буде звертатися до міської ради за відшкодування понесених збитків у формі витрат на будівництво невід`ємних поліпшень. Вважає позов безпідставним, оскільки орендоване ним приміщення не є допоміжним, а з моменту введення в експлуатацію було та є нежитловим приміщенням. На його думку, позивач хибно відносить спірне приміщення до допоміжних, виходячи лише з його місця розташування у підвалі будинку та наявності у ньому мережі водовідведення. Наголошує, що в технічному паспорті на будинок містяться відомості про розміщення у його напівпідвалі "установи", що свідчить про віднесення спірного приміщення до нежитлових. Вважає висновок експерта недостовірним через неповноту досліджень первинних документів та не врахування конструктивних особливостей даного приміщення, тому стверджує про необхідність його відхилення судом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Статтею 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Вказане також узгоджується із способами захисту, встановленими ч.2 ст. 20 ГК України, згідно якої кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів.

Тобто, вимоги позивача узгоджуються із вказаними приписами законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ЗУ "Про місцеві ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 31 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)", рішень виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів від 22.02.1992 № 30 "Про розмежування майна комунальної власності між власністю обласної Ради і власністю районних та міських міст обласного підпорядкування Рад народних депутатів", рішення Житомирської обласної ради від 18.03.1992 "Про розмежування об`єктів комунальної власності між власністю обласної Ради і власністю районних та міських (міст обласного підпорядкування) Рад народних депутатів", рішення Житомирської міської ради від 22.10.1992 "Про формування комунальної власності міської Ради народних депутатів та передачу в управління виконкому майна міської Ради" весь житловий фонд Житомирської міської Ради народних депутатів включено в Перелік майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира (а.с. 104-117, т.1).

25.09.2017 зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №3 по вулиці Миколи Лисенка в м.Житомирі (далі-ОСББ), як юридичну особу, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.09.2018 (а.с. 31, т.1).

15 грудня 2017 року житловий комплекс, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лисенка, №3 в м. Житомирі (попередня назва - домоволодіння №26 по вул. Є. Лазо в м. Житомирі) був переданий в управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миколи Лисенка 3" на підставі акта приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, підписаного між начальником КП "ВЖРЕП №3" Житомирської міської ради та головою правління ОСББ "Миколи Лисенка 3" (а.с. 53-54, т.1).

Згідно вказаного акта, загальна площа житлових квартир, що передається з балансу КП "ВЖРЕП №3" Житомирської міської ради на баланс ОСББ " Миколи Лисенка З" складає 1209,4 кв.м, загальна площа допоміжних приміщень складає 538,7 кв.м., з яких: сходові клітки, вестибюль, коридор - 97,1 кв.м., тамбур - 5,7 кв.м., підвал - 435,9 кв.м. Загальна площа будинку становить 1748,1 кв.м. Інформація про наявність у будинку будь-яких нежитлових приміщень на момент його передачі відсутня.

Вказане також узгоджується з інвентаризаційною справою №12930 на домоволодіння №26 по вул. Є. Лазо в м. Житомирі, яка містить повну інформацію про приміщення будинку та їх площі, зокрема, про загальну площу підвалу - 435,9 м.кв. (а.с.36-47, т.1). При цьому інвентаризаційна справа №12930 не містить жодної інформації про наявність у будинку приміщень, які не зазначені в акті приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, підписаного між начальником КП "ВЖРЕП №3" Житомирської міської ради та головою правління ОСББ "Миколи Лисенка 3".

Разом з тим, рішенням двадцять сьомої сесії сьомого скликання від 28.09.2017 року №751 "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира та внесення доповнення до рішення міської ради від 13.10.2016 №382" (а.с. 20-21, т.1), було затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира, згідно з додатком, переліку об`єктів комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира було включено н е ж и т л о в і приміщення, загальною площею: 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3 (а.с. 21(зворотній бік), т.1).

Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101323221 (а.с. 19, т.1), 23.10.2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Є.О., на підставі вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:3 7730432 від 24.10.2017 та зареєстровано право комунальної власності на нежитлові приміщення, загальною площею: 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3, за Територіальною громадою міста Житомира в особі Житомирської міської ради ()

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" містить визначення поняття приватизації державного житлового фонду, зміст якої полягає у відчуженні на користь громадян України, як квартир, будинків, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду.

Відповідно до статті 1 цього Закону, у процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Перелік таких приміщень не є вичерпним.

Згідно зі ст. 10 цього Закону та Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004, допоміжні приміщення передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема ОСББ, вступу до нього.

Разом з тим, у багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (ч. 3 ст. 4 ЖК України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частина 2 статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на порядок користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

Вирішуючи питання до якого типу відноситься спірне приміщення, суд враховує наступне.

В ході судового розгляду справи була призначена судова будівельно-технічна експертиза і згідно висновку №05/19 від 07.11.2019 (а.с. 3-10, т.2), складеного за результатами її проведення, встановлено наступне:

- первинне функціональне призначення приміщень (поз.1,2,3) площею 104,8м2 (згідно копії інвентаризаційної справи №12930 по вул. С.Лазо№26 в м. Житомирі) з яких було утворено приміщення літ. "А" площею 98,8м2 по вул. М. Лисенка, 3 в м. Житомирі - допоміжні приміщення багатоквартирного житлового будинку;

- приміщення (поз.1,2,3) з яких було утворене приміщення літ. "А", площею 98,8 м2 розташовані в цокольному поверсі житлового будинку, які відповідно до проектного рішення, за своїм функціональним призначенням є д о п о м і ж н и м и приміщеннями житлового будинку, передбачені для експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців;

- відомості про зміну цільового призначення приміщень поз.1,2,3, з яких було утворене приміщення літ. "А" та документи по прийняттю приміщення в експлуатацію на дослідження не представлені. Встановити факт відповідності новоутворених приміщень, після перепланування, вимогам державних будівельних норм та інших державних будівельних норм та інших державних стандартів з питання будівництва неможливо у зв`язку з відсутністю необхідної документації;

- допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищень життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, шор не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень;

- доступ до приміщень підвалу, якими користуються мешканці будинку, не проходить через досліджуване приміщення літ. "А" площею 98,8 м2, але через приміщення літ."А" прокладена загально будинкова мережа водовідведення, передбачена для експлуатації будинку.

Перш за все суд бере до уваги, що визначальним при розгляді питання щодо встановлення категорії того чи іншого приміщення житлового багатоквартирного будинку є його функціональне призначення, передбачене проектною документацією будівництва будинку та проектною документацією розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту будинку, якщо таке проводилось.

Те, що приміщення літ."А", площею 98,8м2, яке є предметом дослідження, розташоване у цокольному поверсі житлового будинку та було утворене в результаті перепланування приміщень, розташованих в цокольному поверсі з приміщень: площею 51,9м2, 13,1м2, 39,6м2, всього 104,8м2, згідно плану приміщень та експлікації в інвентаризаційній справі №12930 на домоволодіння №26 по вул.Лазо (Лисенка,3) м. Житомир , учасники справи не заперечували. Однак, документів на підтвердження зміни цільового призначення (виконання реконструкції) та документів по прийняттю новоутвореного приміщення літ. "А" площею 98,8 кв.м в експлуатацію, до матеріалів справи не надано.

Водночас судом встановлено, що у завданні на проектування житлового будинку по вул. Лазо №26 (вул. М. Лисенка,3) розміщення нежитлових приміщень в структурі житлового будинку не передбачено (а.с.187 - 196, т.1).

Не зазначено інформації про допоміжні приміщення і в акті державного приймання будинку по вул. Лазо №26 (вул. М.Лисенка,3) від 1971 року (а.с.137 - 143, т.1), а лише відображено, що комісією було прийнято в експлуатацію 3-х поверховий житловий 12 квартирний будинок будівельним об`ємом - 7290 куб. м.

Також судом враховується, що через приміщення літ."А" прокладена загально будинкова мережа водовідведення (влаштована в коробі на рівні стелі), передбачена для експлуатації будинку, про що зазначено у висновку експерта, підтверджено фотознімками, здійсненими під час огляду приміщення експертом. При цьому суд також бере до уваги, що із зазначених фотознімків вбачається наявність у цьому приміщенні ревізійних люків, необхідних для обслуговування загальнобудинкової мережі водовідведення, доступ до яких має бути відкритим цілодобово, зокрема, з метою негайного реагування на аварійні ситуації в будинку, пов`язані з цією мережею. Щодо наявності інших загальнобудинкових комунікацій та запірної арматури, експерт зазначив, що за результатами візуального обстеження не вбачається за можливе їх встановити.

Під час розгляду справи, представники сторін не заперечували, що дверний проріз у приміщення літ. "А" збудований після травня 2015 та пояснили, що при будівництві будинку, згідно проектної документації, вхід до спірного приміщення розташований під сходовою кліткою у під`їзді будинку, аналогічно як ї вхід до підвального приміщення загальною площею 331,3 кв.м. Вказане відповідає висновку експерта, згідно якого другий вхід в приміщення поз.1,2,3 влаштований при будівництві будинку (згідно плану підвалу інвентаризаційної справи №12930 на домоволодіння №26 по вул. Лазо в м. Житомир) - через сходову клітину під`їзду житлового будинку згідно проектного рішення. Тобто, як вхід до підвального приміщення загальною площею 331,3 кв.м., так і вхід до спірного приміщення, проектувалися через сходову клітину під`їзду житлового будинку, а не як окремий вхід.

Також судом було встановлено, що згідно інвентаризаційної справи №12930, станом на час будівництва 1978 року, загальна площа підвалу склала 435,9кв.м. (а.с.47 (зворот), т.1), будь-якої інформації щодо наявності нежитлових приміщень в ній не зазначено. Відсутній також поділ підвальних приміщень на підвал та напівпідвал, а загальна площа підвалу відповідає сукупній площі підвального приміщення, згідно плану "підвалу" - 435,9 кв.м (а.с.41, т.1).

Саме таку загальну площу підвалу - 435,9м2 позивачу передано на баланс (в управління) КП "ВЖРЕП №3" Житомирської міської ради, відповідно до рішення МВК від 06.12.2017 №1129 (а.с. 53, т.1).

Тобто, приміщення площею 108,4м2, що вказано в інвентаризаційній справі №12930 як підвал (яке є одним і тим самим приміщенням, що і приміщення площею 98,8 кв.м, на яке зареєстровано право власності за Житомирською міською радою), передано позивачу з балансу КП "ВЖРЕП №3", згідно Акта приймання-передачі (а.с. 53,т.1).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" надається визначення вищевказаним правовим категоріям.

Так, допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, п і д в а л и, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші п і д с о б н і і технічні п р и м і щ е н н я).

Нежитловими приміщенням є ізольовані приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійними об`єктами нерухомого майна.

До прийняття Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" аналогічні законодавчі визначення вищевказаних понять містилися в Законі України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Згідно основних положень Державних будівельних норм України, Житлові будинки, будинки і споруди (ДБН В.2.2-15-2005), п і д с о б н і приміщення багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, п і д в а л и, шахти тощо).

Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки.Основні положення" Додаток Б(обов`язковий).

Підвал - приміщення під першим поверхом будинку нижче рівня землі, заглиблене або напівзаглиблене в землю, призначене для зберігання запасів продуктів, товарів і.т.ін. Висота іноді перевищує два метри, призначений для господарських потреб. У малоповерхових будівлях має невелику глибину.

Згідно висновку експерта, за рахунок рельєфу місцевості, в одній частині підвалу позначка підлоги приміщень нижче планувальної позначки землі більш ніж на половину висоти приміщення, в другій частині підвалу позначка підлоги приміщень нижче планувальної позначки землі на висоту не більше половину висоти приміщень. Досліджуване приміщення літ. "А" площею 98,8 кв.м, згідно ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", розташоване в цокольному поверсі житлового будинку. Вказане вбачається і з з фото таблиць приміщення, що містяться в матеріалах справи, наданих до висновку експертом.

Суд також звертає увагу, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, спірне приміщення знаходиться в 3-х поверховому будинку, натомість місце знаходження цього приміщення не рахується як окремий поверх, а знаходиться під першим поверхом та відображено як Підвал літ. "А". Тобто, відповідно до проектного рішення за своїм функціональним призначенням є допоміжними приміщеннями житлового будинку, передбачене для експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, що виключає можливість його віднесення до категорії нежитлового.

За вказаного, суд вважає обґрунтованим висновок експерта про те, що первинне функціональне призначення приміщень (поз. 1,2,3) площею 104,8 кв.м (згідно копії інвентаризаційної справи №12930 по вул. С.Лазо№26 в м. Житомирі), з яких було утворено спірне приміщення - допоміжні.

Жодних доказів того, що це приміщення проектувалося, як самостійний об`єкт нерухомого майна, матеріали справи не містять.

При цьому, як було пояснено експертом в судовому засіданні, до 2001 року взагалі не існувало правового визначення нежитлових приміщень, тому і не могло планом проектування бути передбачено їх будівництво.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає необґрунтованими зсилання відповідача та третьої особи на те, що відомості, які містяться в технічному паспорті на будинок про розміщення у його напівпідвалі "установи" свідчать про віднесення спірного приміщення до нежитлових. При цьому суд враховує, що технічний паспорт на будинок виготовляється після завершення будівництва та не являється належним доказом при визначенні категорії того чи іншого приміщення. Про вказане зазначав і судовий експерт під час розгляду справи, наголосивши, що технічний паспорт виготовляється за заявою особи, яка і визначає призначення того чи іншого приміщення для відображення в цьому паспорті.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що спірне приміщення площею 98,8 кв.м., яке знаходиться в житловому будинку № 26 по вул. Миколи Лисенка у м.Житомирі є допоміжним приміщенням, яке призначене для забезпечення експлуатації будинку та є його невід`ємною частиною. За вказаного, у Житомирської міської ради були відсутні підстави для віднесення вищевказаного спірного приміщення до об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира.

Твердження відповідача про те, що в спірному приміщенні з моменту будівництва та до 1992 року перебував Житомирський обласний центр з гідрометрології, суд не розцінює як обставини, які підлягають з`ясуванню у даній справі, оскільки їх підтвердження чи спростування не має жодного відношення до визначення категорії (первинного функціонального призначення) приміщення та не вплине на результат вирішення спору.

Відповідно ч.10 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Так, згідно ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Житомирської міської ради від 28.09.2017 №751 "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира та внесення доповнення до рішення міської ради від 13.10.2016 №382" в частині затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 98,8кв.м, що знаходяться за адресою: вул. М.Лисенка, 3 до власності територіальної громади м. Житомира згідно з додатком до рішення міської ради від 28.09.2017 №751 в частині визначення в переліку об`єктів комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира нежитлового приміщення, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3 є незаконним та підлягає скасуванню.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а т а к о ж у р а з і визнання на п і д с т а в і с у д о в о г о рішення недійсними чи с к а с у в а н н я документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

За вказаного, оскільки рішення Житомирської міської ради №751 від 28.09.2017 скасовано, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37730432 від 24.10.2017, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Євгеном Олександровичем, на підставі якого було зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Житомира в особі Житомирської міської ради на нежитлового приміщення, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3, також підлягає скасуванню.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.9 ст. 129 ГПК України встановлює, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача1, судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача1.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 221, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миколи Лисенка 3" (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, буд. 3, ід. код 41610608) до Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан С.П.Корольова, 4/2, ід. код 13576954) та Департаменту реєстрації Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., місто Житомир, м-н. С.П. Корольова, буд. 4/2, ід. код 40418650) задовольнити.

2. Скасувати рішення Житомирської міської ради від 28.09.2017 №751 "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира та внесення доповнення до рішення міської ради від 13.10.2016 №382" в частині затвердження переліку об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 98,8кв.м, що знаходяться за адресою: вул. М.Лисенка, 3 до власності територіальної громади міста Житомира, згідно з додатком до рішення міської ради від 28.09.2017 №751 в частині визначення в переліку об`єктів комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Житомира нежитлового приміщення, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3;

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37730432 від 24.10.2017, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області Баренко Євгеном Олександровичем, на підставі якого було зареєстровано право власності за територіальною громадою міста Житомира в особі Житомирської міської ради на нежитлового приміщення, загальною площею 98,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 3.

4. Стягнути з Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан С.П.Корольова, 4/2, ід. код 13576954) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миколи Лисенка 3" (10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, буд. 3, ід. код 41610608) 3842,00 грн. судового збору.

5. Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 20.02.2020 о 10:00.

6. Докази для вирішення питання про судові витрати подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду - до 10.02.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.02.20

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2-4 - сторонам;

5 - третій особі - Приватно ремонтно-будівельній фірмі "Комунальник" (10014, м.Житомир, вул.Миколи Лисенка, 3).