ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/373/20

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗА-Л" (Київська обл., Обухівський район, с. Перше Травня) про забезпечення позову від 11.02.2020 і додані до неї матеріали, подану до пред`явлення позову, -

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020 на розгляд до Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗА-Л" (Київська обл., Обухівський район, с. Перше Травня) про забезпечення позову від 11.02.2020, згідно з якою останнє просить заборонити відповідачу - Приватному акціонерному товариству "Обухівське" (08701, Київська обл., м. Обухів, мікрорайон Яблуневий, 1, ) вчиняти будь-які дії, що перешкоджають позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "РОЗА-Л" (08707, Київська обл., Обухівський район, с. Перше Травня, вул. П.Гудима, буд.23, ) проводити сільськогосподарські роботи на земельних ділянках, розташованих в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільської ради Обухівського району та Обухівської міської ради Київської області, що наведені за кадастровими номерами згідно з переліку в прохальній частині поданої заяви.

Суд оглянув вищевказану заяву про забезпечення позову та встановив, що остання подана до суду без додержання вимог статті 139 ГПК України, тому не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Так, у п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, але не виключно. пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ГПК України унормовано, що метою цього інституту є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі", ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Згідно з приписами ч. 7 ст. 140 ГПК України унормовано, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Водночас суд вказує, що статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Окрім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗА-Л" про забезпечення позову від 11.02.2020 подана без додержання вимог п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, вона підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 7 ст. 140 цього Кодексу.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення заяви від 11.02.2020 не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 139, ч. 7 ст. 140, ст.ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "РОЗА-Л" заяву про забезпечення позову від 11.02.2020 без розгляду.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.ст. 235, 255, 256 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова