ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" лютого 2020 р. м. Київ

Справа № 911/4241/15

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

за участі секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс про покладення на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №55932512 щодо виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 на підставі виданого наказу у справі №911/4241/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ніко Тайс до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп, Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Мета про стягнення заборгованості, за участю представників від:

позивача (боржника) не з`явилися;

відповідача 1 не з`явилися;

відповідача 2 (стягувача) не з`явилися;

органу ДВС не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.11.2015 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (далі ТОВ Компанія Ніко-Тайс) до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (далі ТОВ ПК Трейдсервісгруп), Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Мета (далі ТОВ Агро Мета) задоволено частково (т.1 а.с.101-107).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у даній справі:

- рішення Господарського суду Київської області від 10.11.2015 №911/4241/15 скасовано;

- прийнято нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позову відмовлено повністю;

- стягнуто з ТОВ Компанія Ніко-Тайс на користь ТОВ Агро Мета 1339,80грн витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги;

- видачу наказу доручено Господарському суду Київської області (т.2 а.с. 136-142).

На примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017, Господарським судом Київської області 19.02.2018 видано наказ (т.2 а.с.156).

20.01.2020 до Господарського суду Київської області від ТОВ Компанія Ніко-Тайс надійшла скарга №19-3/01 від 19.01.2020 на бездіяльність Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі Голосіївський РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві) у виконавчому провадженні №55932512 щодо виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі №911/4241/15 на підставі виданого наказу (т.3 а.с.1-8).

Ухвалою від 29.01.2020 скаргу ТОВ Компанія Ніко-Тайс від 19.01.2020 №19-3/01 задоволено (т.3 а.с.48-52). При цьому, під час розгляду відповідної скарги судом встановлено, що назва органу ДВС змінена з Голосіївського РВДВС ГТУЮ у м. Києві на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у зв`язку з чим постановлено вважати органом ДВС у відповідному провадженні Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі орган ДВС), про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання (т.3 а.с.44-46).

03.02.2020 від ТОВ Компанія Ніко-Тайс надійшла заява №03-1/02 від 03.02.2020 про покладення на орган ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу.

Так, заявник просить суд стягнути з органу ДВС судові витрати, що понесені ТОВ Компанія Ніко-Тайс на правничу допомогу у розмірі 3500,00грн.

Подана заява мотивована тим, що скаржник ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» понесла витрати на оплату послуг адвоката, у зв`язку з підготовкою, поданням та розглядом відповідної скарги (т.3 а.с.54-59).

Ухвалою суду від 04.02.2020 розгляд відповідної заяви призначено на 12.02.2020 (т.3 а.с.78-79).

В судове засідання 12.02.2020 боржник, стягувач та орган ДВС не з`явилися. При цьому, стягувач у відповідній заяви просив розглядати його заяву за відсутності представника; боржник та орган ДВС про причини неявки суд не повідомили.

Про день, час і місце засідання суду боржник, стягувач та орган ДВС повідомлені шляхом направлення копії ухвали від 04.02.2020, отримання якої такими особами 07.02.2020 підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№190, 181, 8173 (т.3 а.с.81-83); органу ДВС відповідна ухвала суду направлена також електронною поштою 04.02.2020 (т.3 а.с.79, зворот).

Зважаючи на те, що неявка учасників справи, яких повідомлено про день, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду поданої заяви, судом здійснено її розгляд за відсутності учасників справи.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд вважає, що відповідна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подану скаржником скаргу на бездіяльність органу ДВС суд задовольнив.

В силу ст.344 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Питання щодо судових витрат не вирішувалось при прийнятті ухвали за результатами розгляду скарги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», зважаючи на не подання скаржником доказів понесення судових витрат.

Так, звертаючись до суду з скаргою на бездіяльність органу ДВС, стягувач ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у поданій скарзі вказувало, що додатково змушено буде понести витрати, пов`язані з розглядом відповідної скарги, об`єм, розмір та обсяг котрих визначити на момент подання скарги неможливо, адже невідомо коли скарга буде розглянута та який розмір витрат змушений буде додатково понести скаржник. При цьому, товариство просило врахувати, що орієнтовний розмір судових витрат не буде перевищувати розумного, обґрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України, в котрих відповідно знаходяться сторони даного спору, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, які пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

У заяві від 03.02.2020 скаржник вказує, що фактично поніс витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3500,00грн, у зв`язку з розглядом скарги. При цьому, скаржник додає до відповідної заяви на підтвердження понесення витрат: копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Грищенко О.М., витяг з Єдиного Реєстру адвокатів України від 20.09.2013; договір №15-11-2019/2 від 15.11.2019, укладений між ним та адвокатом Грищенко О.М. про надання адвокатських послуг (правової допомоги); акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 31.01.2020 на суму 3500грн; дублікат квитанції від 18.01.2020 №0.0..1 на суму 3000,00грн та квитанцію від 02.02.2020 №0.0..1 на суму 500,00грн щодо оплати за надання правової допомоги (адвокатських послуг) згідно договору №15-11-2019/2 від 15.11.2019 (т.3 а.с.66-68,70-74).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В силу чч.1 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Отже, відповідна норма визначає обов`язок сторони подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у першій заяві по суті. Перелік заяв по суті визначений ч.2 ст.161 ГПК України, до якого не входить скарга на дії/бездіяльність органу ДВС під час виконання судового рішення на підставі виданого виконавчого документа. Разом з тим, оскільки порядок відшкодування судових витрат під час розгляду скарги на дії органу ДВС детально не визначений у розділі VІ ГПК України, яка регулює порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, а виконання рішення є стадією судового процесу, суд вважає за необхідне застосовувати загальні норми, визначені главою 8 розділу 1 ГПК України.

У відповідній скарзі на бездіяльність органу ДВС ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не зазначило попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, обмежившись посиланням на те, що розмір судових витрат не буде перевищувати розумного, обґрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України, в котрих відповідно знаходяться сторони даного спору, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, які пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону, вказуючи, що такий обсяг, об`єм та вид витрат неможливо визначити заздалегідь, адже невідомо коли буде розглянута скарга та які витрати додатково змушений буде понести скаржник. Однак, таке посилання по суті не є орієнтовним розрахунком відповідних витрат, оскільки не містить визначення якого розміру витрати скаржник планує понести у зв`язку із розглядом відповідної скарги. При цьому, з поданих документів вбачається, що частину витрат скаржник поніс ще до подання скарги 18.01.2020 (т.3 а.с. 71), отже, не був позбавлений можливості орієнтовно визначитись щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу ще при поданні скарги. Інша частина витрат понесена до розгляду поданої скарги 02.02.2020, що свідчить про те, що докази таких витрат могли бути надані до ухвалення судового рішення за скаргою (т.3 а.с.72).

Не зазначення у першій заяві по суті орієнтованого розміру судових витрат, які планує понести сторона, фактично може сприяти штучному збільшенню таких витрат в залежності від результату розгляду відповідних вимог сторони.

В силу ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В силу ч.ч.6,7 ст.129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку; якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Отже, із змісту наведених вище норм ГПК у сукупності вбачається, що орієнтовний розрахунок судових витрат подається із першою заявою по суті, а докази на їх підтвердження можуть подаватись після ухвалення судового рішення за умови заявлення про це (факт понесення певних витрат) у встановлений строк до закінчення розгляду; відшкодування судом здійснюється із урахуванням попередньо заявленої суми судових витрат у першій заяві по суті.

В силу ч.2 ст.124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Враховуючи те, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» фактично не подала попереднього (орієнтованого) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла та очікує понести, суд у задоволенні поданої заяви відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123-124, 126, 129, 233-234, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС про покладення на Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання її повного тексту у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 13.02.2020.

Суддя А.Р. Ейвазова