ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Черкаси справа № 925/40/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О. І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьдоррембуд»

до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 44253,68 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Уманьдоррембуд» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості за поставлений асфальтобетон дрібнозернистий типу Б марки 1 на бітумах з адгезійними добавками згідно з договором купівлі-продажу (поставки) товарів від 17.04.2018 №У17/043-П у розмірі 44253,68 грн, у тому числі: 43858,08 грн основного боргу, 359,60 грн пені, 36,00 грн штрафу та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним між сторонами договором позивач передав, а відповідач прийняв товар, проте у визначений договором строк відповідач не розраховувався, допустивши прострочення оплати його вартості, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, обов`язок зі сплати яких передбачено договором та діючим законодавством.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.01.2020 відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов не надав. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 13.01.2020 отримано уповноваженою особою відповідача 14.01.2020.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьдоррембуд» (постачальником, позивач у справі), в особі директора Піскуна О.А., що діє на підставі Статуту, та філією «Тальнівський райавтодор» Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (покупцем, відповідач у справі), в особі начальника Чубань П.М., який діє на підставі довіреності від 03.01.2018 №18/10, було укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів №У17/043-П (надалі - договір, а.с. 13-18), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах цього договору товар: асфальтобетон дрібнозернистий типу Б марки 1 на бітумах з адгезійними добавками (надалі - товар).

У пункті 1.2 договору закріплено, що кількість товару, що підлягає поставці згідно з умовами цього договору становить 18,32 тонн. Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно з вимогами цього договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами, визначає загальну кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору.

Постачальник гарантує належність йому всіх прав на товар, що виступає предметом цього договору та відсутність будь-яких прав третіх осіб на товар (право застави, у тому числі податкової, право найму тощо) (пункт 1.5 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору ціна цього договору становить 43858,08 грн з ПДВ, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2 договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару чинним законодавством (пункт 4.2 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору покупець зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар протягом 60 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в пунктах 4.1, 4.2 договору.

В пункті 6.1.1 договору закріплено, що покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Відповідно до пункту 7.3.7 договору, у разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення, та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року (пункту 10.1 договору).

На виконання умов договору постачальник поставив, а покупець отримав товар відповідно до видаткової накладної №4 від 23.04.2018 на суму 43858,08 грн (а.с. 19) та довіреності від 17.04.2018 №33 (а.с. 21).

Продавцю було виставлено рахунок на оплату №42 від 23.04.2018 (а.с. 20). У визначений у договорі строк відповідач не розрахувався за отриманий згідно з договором товар.

Між позивачем та відповідачем підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2018-01.10.2018 , згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 43858,08 грн (а.с. 22).

07.03.2019 на адресу відповідача направлено досудову вимогу №98 з вимогою сплатити суму заборгованості у розмірі 43858,08 грн та попереджено про звернення до суду у разі несплати грошових коштів, вказаних у претензії, до 18.03.2019 та нарахування штрафних санкцій (а.с. 27-29). Претензія залишилась без відповіді та задоволення.

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар у сумі 43858,08 грн стала причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу з відповідача, а також нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного між ними договору, який за правовою природою є договором купівлі-продажу та відповідає вимогам статті 655 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар, вартість якого складає 43858,08 грн, що підтверджується належними доказами. Враховуючи відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки, неякісності товару чи іншого невиконання умов договорів, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання.

Сторонами у договорі погоджено, що покупець зобов`язується розрахуватись з продавцем за отриманий товар протягом 60 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених у пунктах 4.1, 4.2 договору. З огляду на встановлений сторонами порядок оплати, строк сплати за отриманий товар є таким, що вже настав - з 23.06.2018.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних допустимих та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, у розумінні вимог статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 43858,08 грн є обґрунтованою, отже підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність за порушення строків оплати товару передбачена договором у вигляді сплати пені у розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення, та штрафу у розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

На підставі наведених положень договору та закону позивач нараховував відповідачу 359,60 грн пені за період прострочення з 23.06.2018 до 23.07.2018 та 36,00 грн штрафу.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені та штрафу, суд встановив, що розрахунок пені та штрафу позивачем виконано невірно. Після перерахунку, суд встановив, що правильною є сума пені у розмірі 13,60 грн за період прострочення з 23.06.2018 до 23.07.2018 (періоди визначені позивачем самостійно) та 4,39 грн штрафу.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського Кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Позивачем обґрунтовано та належними доказами підтверджено, наявність порушень відповідачем зобов`язань за договором, водночас відповідач не спростував та не надав доказів, які б свідчили про належне виконання оплати отриманого товару, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьдоррембуд» підлягають до часткового задоволення у розмірі 43858,08 грн основного боргу, 13,60 грн пені та 4,39 грн штрафу. У решті вимоги про стягнення пені та штрафу суд відмовляє за необґрунтованістю.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2084,06 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (бул.Шевченка, 389, м.Черкаси, 18006, ідентифікаційний код 31141625) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьдоррембуд» (вул.Індустріальна, 16, м.Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 03333370) 43858,08 грн основного боргу, 13,60 грн пені, 4,39 грн штрафу та 2084,06 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко