РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2020Справа № 910/17647/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МД Істейт" (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А; ідентифікаційний код

32040840)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМ Юніон" (03083, м. Київ, провулок Моторний, буд. 5-7, кв. 176; ідентифікаційний код 35508437)

про стягнення 157 303,05 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МД Істейт" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМ Юніон", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 157 303,05 грн, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 470/ОД/КВ/19 від 22.01.2019 в частині здійснення оплати за поставлений товар і яка складається з основного боргу - 131 208, 04 грн та штрафу - 26 095, 01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений ухвалою суду п`ятнадцятиденний строк відзиву на позовну заяву не надав.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами статті 10 зазначеного Закону закріплено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМ Юніон" є 03083, м. Київ, провулок Моторний, буд. 5-7, кв. 176.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 направлялись судом на зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача, проте, конверт повернувся з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/17647/19 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МД Істейт" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТМ Юніон" (далі - покупець) був укладений договір поставки № 470/ОД/КВ/19 за умовами якого постачальник зобов`язується продати та передати у власність покупця металопрокат (далі - товар), а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар від постачальника згідно умов даного договору. За домовленістю сторін, вантажовідправником товару можуть бути треті особи.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, одиниці вимірювання, загальна кількість товару та його ціна передбачаються в специфікаціях та/або у видаткових накладних.

Товар вказаний в п. 1.1. цього договору, поставляється партіями на умовах FCA - франко-перевізник (склад постачальника вул. Промислова 4/7) відповідно до міжнародних Правил тлумачення термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року. Товар переходить у власність покупця з моменту виписки постачальником документів на відвантаження. У випадку виникнення розбіжностей між текстом цього договору та термінологією "Інкотермс", перевага надається тексту цього договору. За домовленістю сторін, у специфікаціях або додаткових угодах до договору на окремі парії товару можуть бути передбачені інші умов поставки (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору на кожну партію товару, поставленого згідно умов п. 3.1. даного договору постачальник передає разом із товаром або направляє документи поштою протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати поставки: рахунок-фактуру (оригінал); видаткову накладну (оригінал); сертифікат якості (у електронному вигляді або завірена постачальником копія).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки за товар здійснюються у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур на кожну окрему партію товару.

Вартість товару визначається у специфікаціях та/або видаткових накладних та/або рахункам-фактурах, які є невід`ємними частинами договору (4.2. договору).

Згідно п. 4.4. договору умови оплати продукції: 100% попередня оплата вартості кожної партії товару. Покупець здійснює оплату протягом 1(одного) банківського дня з дати виписки постачальником рахунку-фактури, якщо інше не передбачене у цьому рахунку-фактурі. Оплата свідчить про згоду покупця із характеристиками товару вказаними постачальником у рахунку-фактурі.

Якщо покупець сплатив суму за рахунком-фактурою після сплину строку його дії, постачальник, за власним рішенням, може: або повернути платіж покупцю, або прийняти платіж як оплату вартості товару за цим договором, при цьому, у разі якщо ціна на товар на момент його оплати змінилась у бік збільшення, постачальник виставляє покупцю новий рахунок-фактуру на різницю між новою вартістю товару та сплаченою сумою, а покупець зобов`язаний сплатити такий рахунок протягом одного банківського дня.

За умовами п. 4.8. договору у випадку наявності заборгованості за товар, отриманий покупцем раніше (на підставі іншого документа, ніж вказаного у платіжному дорученні покупця), постачальник має право отриману від покупця оплату зарахувати спочатку в рахунок погашення заборгованості, а залишок зарахувати в оплату за відповідним документом, вказаним у платіжному дорученні.

Відповідно до п. 7.2. договору у випадку невиконання зобов`язань з оплати товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2019 року. У випадку, якщо жодна з сторін за місяць до припинення дії договору не дасть письмове повідомлення про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік але в будь-якому випадку строк дії договору складає не більше як два роки з моменту його укладення (п. 11.1. договору).

Як про це вказує позивач ним, було виконано договірні зобов`язання та поставлено відповідачу товар. Однак, відповідачем в порушення зобов`язань обумовлених договором здійснив лише часткову оплату за поставлений товар, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість в розмірі 131 208, 04 грн. Також від суми основного боргу позивачем було нараховано 20% штрафу в розмірі 26 095, 01 грн.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 470/ОД/КВ/19 від 22.01.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідно до специфікацій № СФ1-11672 від 1 жовтня 2019 року, № СФ1-12126 від 11 жовтня 2019 року умова оплати за товар була передбачена: 100% оплата вартості кожної партії товару протягом 21 (двадцяти одного) банківського дня з дати поставки відповідної партії та № СФ1 -12568 від 22 жовтня 2019 року умова оплати за товар була передбачена: 100% оплата вартості кожної партії товару протягом 7 (семи) банківських днів з моменту відвантаження.

На виконання умов договору № 470/ОД/КВ/19 позивач поставив відповідачу металопрокат в асортименті та послуги на суму 170 370,84 грн.

Факт поставки металопродукції підтверджується видатковими накладними, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксують факт здійснення господарської операції, та товарно-транспортними накладними.

На виконання умов специфікації № СФ1-11672 від 1 жовтня 2019 року факт поставки металопродукції підтверджують: видаткова накладна № PH1-005816 від 03.10.2019 на суму 93 642,35 грн; довіреність № 337 від 30.09.2019; рахунок-фактура № СФ1-11672 від 01.10.2019.

На виконання умов специфікації № СФ1-12126 від 11 жовтня 2019 року факт поставки металопродукції підтверджує: видаткова накладна № PH1-005986 від 11 жовтня 2019 року на суму 61 208,04 грн; рахунок-фактура № СФ1-12126 від 11.10.2019.

Факт отримання товару уповноваженою особою підтверджується довіреністю № 342 від 11.10.2019, товарно-транспортною накладною № (PH 284.5986) від 11.10.2019.

На виконання умов специфікації № СФ1-12568 від 22 жовтня 2019 року факт поставки металопродукції підтверджує: видаткова накладна № РН1-006212 від 23 жовтня 2019 року на суму 15 520,45 грн, рахунок-фактура № СФ1-12568 від 22.10.2019.

Факт отримання товару уповноваженою особою підтверджується довіреністю № 343 від 22.10.2019 та товарно-транспортна накладна № (PH 281.6212) від 23.10.2019.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Отже відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позивачем були виконані обумовлені договором № 470/ОД/КВ/19 зобов`язання належним чином, а саме, здійснено поставку товару на загальну суму 170 370,84 грн. Будь яких зауважень щодо поставленого товару та/або заперечень, щодо його кількості, асортименту, якості та комплектності відповідачем не висловлено.

В той час суд вказує, що відповідач в порушення п. 4.4. договору здійснив лише часткову оплату за поставлений товар в сумі 39 162, 80 грн. що підтверджується банківськими виписками АТ "Альфа-Банк" за 21.11.2019 та 29.11.2019.

Внаслідок чого у відповідача й утворилася заборгованість перед позивачем за поставлений за договором № 470/ОД/КВ/19 товар в розмірі 131 208, 04 грн.

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не надав суду жодних доказів виконання ним своїх обов`язків за договором, а саме, доказів здійснення оплати за поставлений товар вчасно та в повному обсязі, не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки № 470/ОД/КВ/19 22.01.2019 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення основного боргу в розмірі 131 208, 04 грн підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 26 095, 01 грн., то суд вказує слідуюче.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2. договору у випадку невиконання зобов`язань з оплати товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми.

Позивачем здійснено розрахунок штрафу наступним чином 131 208, 04 грн (сума боргу на дату подання позову) - 733 грн (вартість послуг по порізці, на яку сума штрафу не нараховується) х 20% = 26 095, 01 грн.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок 20% штрафу від вартості несплаченої суми, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням п. 7.2. договору, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 26 095, 01 грн підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МД Істейт" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТМ Юніон" (03083, м. Київ, провулок Моторний, буд. 5-7, кв. 176; ідентифікаційний код 35508437) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МД Істейт" (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А; ідентифікаційний код

32040840) суму основного боргу в розмірі 131 208 (сто тридцять одна тисяча двісті вісім) грн 04 коп., штраф в розмірі 26 095 (двадцять шість тисяч дев`яносто п`ять) грн 01 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 359 (дві тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн 55 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 17.02.2020

Суддя Д.О. Баранов