ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 Справа № 917/1930/19

м. Полтава

За позовом Приватного підприємства "Тех-Маш", вул. Братська, буд. 8, м. Київ, 04071

до Служби автомобільних доріг України у Полтавській області, вул. В`ячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, 36039

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. В.Чорновола, 22-А, м. Полтава, 36039

про стягнення 750087,00 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники 23.01.2020 (до перерви):

від позивача: Олійник Л. М. (адвокат, ордер про надання правової допомоги серії ПТ № 180634 від 09.12.19, договір про надання професійної правничої допомоги № 59 від 29.09.19);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

вільний слухач: ОСОБА_2

Представники 05.02.2020 (після перерви):

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Тех-Маш" (далі - позивач/ ПП "Тех-Маш") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення із Служби автомобільних доріг України у Полтавській області (далі - відповідач) 750087,00 грн., в тому числі 668853,74 грн. відшкодування шкоди та 58859,06 грн. інфляційних збитків. В обґрунтування позову позивач посилається на понесення ним збитків внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо відповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки руху.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.11.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 10.12.2019.

Ухвалою від 10.12.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.01.2020.

В судовому засіданні 23.01.2020 судом оголошено перерву до 05.02.2020, про що постановлено відповідну ухвалу.

В судове засідання 05.02.2020 учасники справи чи їх представники не з`явилися. Представники позивача та третьої особи були повідомлені про час, дату та місце продовження судового засідання після перерви, що підтверджується відповідною розпискою. Крім цього, копія ухвали про перерву від 23.01.2020 була надіслана всім учасникам справи, що підтверджується вихідним штампом загального відділу суду на звороті ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце продовження судового розгляду справи по суті після перерви. Таким чином, неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 23.01.2020 представник позивача підтримував позов у повному обсязі.

Рішення приймається в порядку визначеному ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПП "Тех-Маш" на праві приватної власності володіє автомобілем марки Fiat Fullback, державний номерний знак НОМЕР_1 .

16.09.2018 о 15 год. 30 хв. на автодорозі М-22 Олександрія - Кропивницький - Полтава, 125 км. 100 м. (за межами населеного пункту) сталося ДТП - на вищевказаний автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 впало старе трухляве дерево.

Внаслідок падіння дерева на автомобіль, останній отримав механічні ушкодження, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 179 від 04.10.2018, вартість матеріального збитку з врахуванням втрати товарної вартості складає 668853,74 грн.

По факту ДТП складено схему її наслідків від 16.09.2018, відповідно до якої дерево, яке впало на автомобіль, було довжиною 10,5 м.

Відповідно до схеми місця ДТП вбачається, що від кромки проїзної частини до найближчого краю стовбура дерева відстань складала 7 м, а згідно норм, наведених у п.п. 3.4.1. п. 3.4. ДСТУ 3587-97, розміщення зелених насаджень на автомобільних дорогах загального користування повинно відповідати відстані не менше 8,25 м. Насадження, які розміщені ближче, підлягають вирубці або огородженню.

Даний відрізок дороги знаходиться на території Кременчуцького району Полтавської області. Автодорога М-22 відноситься до автомобільних доріг загального користування державного значення Полтавської області та перебуває в користуванні Служби автомобільних доріг у Полтавській області, що підтверджується листом начальника міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м. Кременчуці № 1249/122-18 від 07.11.2018.

Між Службою автомобільних доріг у Полтавській області - "замовником" та Дочірнім підприємством «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - "виконавцем" 27 березня 2018 року було укладено Договір № 01-01-18 про закупівлю послуг за державні кошти. Предметом даного договору є обов`язок Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у порядку та на умовах, визначеному даним Договором, своїми та залученими силами і засобами на власний ризик надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування та споруд на них в Полтавській області згідно технічного завдання в обумовлений цим договором термін.

У відповідності до п. 1.4 даного Договору послуги виконуються Дочірнім підприємством «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» згідно щомісячних завдань та дефектних актів, затверджених Службою автомобільних доріг у Полтавській області.

У відповідності до п. 1.6 даного Договору на період дії договору та протягом гарантійного періоду Дочірнє підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм глави 82 Цивільного кодексу України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху якщо дорожньо - транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а також забезпечує повне майнове відшкодування Службі автомобільних доріг у Полтавській області у разі заподіяння збитків користувачами доріг, та/або в процесі використання смуги відведення юридичними чи фізичними особами на мережі автомобільних доріг, якщо такі збитки завдані з вини Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Підпунктом 6.3.3 Договору визначені обов`язки виконання, зокрема, постійно контролювати та забезпечувати експлуатаційний стан автомобільних доріг загального користування, їх елементів відповідно до чинних норм; забезпечення планових заходів з організації безпеки дорожнього руху; терміново усувати недоліки експлуатаційного стану автодоріг, які негативно впливають на забезпечення безпеки дорожнього руху; виконувати належним чином інші зобов`язання, передбачені договором. Виконавець бере на себе юридичну та матеріальну відповідальність за експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування, в тому числі і за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно з чинними нормативами при наданні послуг, якщо ці порушення виникли з вини виконавця та призвели до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок неналежного виконання умов цього договору.

Всі вищевказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.09.2019 по справі № 917/1595/18, яке ніким не оскаржувалося, а отже набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Справа № 917/1595/18 була порушена за позовом ПП "Тех-Маш" до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"; третя особа: Служба автомобільних доріг у Полтавській області про стягнення 668853,74 грн. збитків.

Тобто, у справі № 917/1595/18 брали участь ті самі особи, що і у даній справі № 917/1930/19.

Таким чином, обставини встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.09.2019 по справі № 917/1595/18 не доказуються при розгляді даної справи.

Так, Господарським судом у справі № 917/1595/18 встановлено те, що позивачем безпідставно заявлено позов до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", який не є власником (користувачем) автомобільної дороги М-22 Олександрія - Кропивницький - Полтава, належним відповідачем у справі є Служба автомобільних доріг у Полтавській області.

В зв`язку із цим, рішенням від 24.09.2019 по справі № 917/1595/18 у позові Приватного підприємства "Тех-Маш" до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення збитків було відмовлено.

Враховуючи позицію суду, викладену у рішенні по справі № 917/1595/18 та не оскарження цього рішення Службою автомобільних доріг у Полтавській області (учасником цій справи), позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 668853,74 грн. саме до Служби автомобільних доріг у Полтавській області.

Крім цього, посилаючись на невиконання відповідачем грошового зобов`язання з відшкодування шкоди, керуючись ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача 58859,06 грн. інфляційних втрат за період прострочення з вересня 2018 року по серпень 2019 року та 22374,51 грн. 3% річних за період прострочення з 17.09.2018 по 28.10.2019.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 668853,74 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 58859,06 грн. інфляційних втрат та 22374,51 грн. 3% річних.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у поясненнях (вх. № 13298 від 02.12.2019) стверджує, що відповідальним за утримання в належному стані зелених насаджень відповідно до п. 25 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, є власники та користувачі земельних ділянок, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг. Таким чином, на думку Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Служба автомобільних доріг у Полтавській області є належним позивачем у справі.

При прийнятті рішення суд врахував наступне.

Згідно ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне керування автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої направляється й координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади в області транспорту і який має свої органи керування на місцях.

Згідно п. п. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать, крім інших, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення.

Як встановлено судом у рішенні по справі № 917/1595/18, у Полтавській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба автомобільних доріг у Полтавській області, на балансі якої перебувають усі автомобільні дороги загального користування області.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» під поняттям "смуга відведення" необхідно розуміти земельні ділянки, що надаються в установленому порядку для розміщення автомобільної дороги.

За ч. 1 ст. 9 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення є: земляне полотно; проїзна частина; дорожнє покриття; смуга руху; споруди дорожнього водовідводу та водоочисні споруди; споруди шумозахисні; штучні споруди; засоби технологічного зв`язку; інженерне облаштування: спеціальні споруди та засоби, призначені для забезпечення безпечних та зручних умов руху (освітлення, стаціонарні комплекси вимірювання вагових і габаритних параметрів транспортних засобів, примусового зниження швидкості руху); архітектурне облаштування: архітектурні споруди та декоративні насадження, призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг; технічні засоби організації дорожнього руху, автопавільйони, лінійні споруди і комплекси, що забезпечують функціонування і збереження доріг; елементи санітарного облаштування; зелені насадження; спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що захист зелених насаджень повинен здійснюватися згідно з природоохоронним законодавством. Не допускається проводити рубки дерев у снігозахисних лісосмугах та у межах смуги відведення автомобільної дороги, які не пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху відповідно до вимог нормативно-правових актів та виконанням робіт з розширення доріг.

З вказаної норми вбачається, що заборон чи обмежень на видалення із смуги відведення автомобільної дороги аварійних дерев не встановлено.

Відповідно до п. п. 2, 5, 10 розділу першого Загальних положень Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Пунктом 11 Правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п. 25 Правил власники та користувачі земельних ділянок, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, зобов`язані утримувати в належному стані зелені насадження тощо.

Розміщення зелених насаджень на автомобільних дорогах загального користування повинно відповідати вимогам таблиці 13 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану». Розміщення зелених насаджень на узбіччях і укосах земляного полотна автомобільних доріг не допускається. Зелені насадження повинні бути ліквідовані протягом 10 діб з моменту виявлення. Згідно з даними, наведеними у таблиці № 13, відстань від кромки проїзної частини до найближчого краю стовбура дерева певної категорії доріг повинна становити не менше ніж: 1 категорія - 14 м, 2 - 11,25 м, 3 - 9,50 м, 4 - 9 м, 5 - 8,25 м (пп. 3.4.1, 3.4.2 ДСТУ 3587-97).

Контроль за дотриманням цих Правил здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією.

Оцінюючи правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вказані норми, а також те, що відповідач повинен здійснювати контроль за забезпеченням безпечного руху на автомобільній дорозі, яка перебуває на його балансі, усувати виявлені недоліки, які несуть ризик настання негативних наслідків, завдання шкоди учасникам дорожнього руху, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, яка згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 179 складеного 04.10.2018 склала 668853,74 грн. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім цього, при задоволенні вимоги про стягнення відшкодування матеріальної шкоди саме зі Служби автомобільних доріг у Полтавській області судом врахована усталена судова практика Верховного Суду, а саме правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 554/13464/15-ц, від 20.12.2018 у справі № 185/8229/16-ц, від 13.02.2019 у справі № 0508/1310/2012, від 03.04.2019 у справі № 748/60/17.

Також судом враховано те, що рішення Господарського суду Полтавської області від 24.09.2019 по справі № 917/1595/18, у якому суд дійшов висновку про те, що належним відповідачем у справі про стягнення відшкодування матеріальної шкоди має бути не ДП "Полтавський облавтодор", а Служба автомобільних доріг у Полтавській області, не оскаржувалося Службою автомобільних доріг у Полтавській області, яка приймала участь у розгляді справи № 917/1595/18 у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Крім цього, у даній справі відповідачем жодних заперечень теж не заявлено, в судові засідання жодного разу представники відповідача не з`являлись.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, відповідач своїми процесуальними правами не скористався, твердження позивача не спростував.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Позивач просить суд стягнути з відповідача нараховані на суму відшкодування матеріальної шкоди 58859,06 грн. інфляційних втрат за період прострочення з вересня 2018 року по серпень 2019 року та 22374,51 грн. 3% річних за період прострочення з 17.09.2018 по 28.10.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення річних та інфляційних позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, згідно якої приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань.

Проте суд зазначає, що приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України дійсно поширюються на всі види грошових зобов`язань, однак відповідно до вказаної норми інфляційні на річні нараховуються лише на прострочене грошове зобов`язання. Ключовим питанням у даному випадку є визначення строку виконання відповідачем зобов`язання з відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд зазначає, що строк виконання зобов`язання з відшкодування відповідачем завданої позивачу матеріальної шкоди визначається моментом пред`явлення позивачем відповідачу вимоги про відшкодування такої шкоди.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивачем до відповідача з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди. Отже, підстави для нарахування річних та інфляційних за період з 17.09.2018 по 28.10.2019 у позивача відсутні.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 58859,06 грн. інфляційних втрат та 22374,51 грн. 3% річних не підлягає задоволенню в зв`язку з її необгрунтованістю.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, позивач у позовній заяві вказував, що попередній розмір судових витрат позивача на професійну правову допомогу складає 50000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що до закінчення судових дебатів у справі, в судовому засіданні 23.01.2020 представник позивача заявив про подання додаткових доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В зв`язку з цим питання розподілу між сторонами витрат позивача на професійну правничу допомогу буде вирішуватися судом після надходження від позивача відповідних доказів.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Служби автомобільних доріг України у Полтавській області (вул. В`ячеслава Чорновола, 22-А, м. Полтава, 36039; ) на користь Приватного підприємства "Тех-Маш" (вул. Братська, буд. 8, м. Київ, 04071; ) 668853 грн. 74 коп. відшкодування шкоди, 10032 грн. 81 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11.02.2020.

Суддя О.С. Семчук