УХВАЛА

м. Київ

10.02.2020Справа № 910/12142/19

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Мазура В.М.

подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича

про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України

у справі № 910/12142/19

за заявою Акціонерного товариства "РВС БАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал"

про видачу судового наказу на суму 169 856,18 грн,

за участю приватного виконавця: Білоконя М.В.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "РВС БАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою видачу судового наказу за вимогою про стягнення 169 856,18 грн, що складається з 156 330,42 грн заборгованості, яка виникла на підставі Договору про надання гарантії № Д-2306-17Г від 02.06.2017, нарахованих за користування коштами відсотками в сумі 6 296,03 грн та 7 229,73 грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал".

Заяву Акціонерного товариства "РВС БАНК" було задоволено та 11.10.2019 видано відповідний судовий наказ, який набрав законної сили 11.10.2019.

06.02.2020 до суду від приватного виконавця Білоконя Миколи Вадимовича надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал" ОСОБА_2 , у зв`язку з невиконанням рішення суду та невжиттям заходів щодо перерахування коштів кредитору.

Згідно частини 4 статті 337 ГПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.02.2020 подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.02.2020.

10.02.2020 через загальний відділ Господарського суду міста Києва від стягувача надійшло клопотання про долучення докуметів до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 10.02.2020 приватний виконавець просив задовольнити подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія Кепітал" ОСОБА_2 з посиланням на обставини наведені у вказаному поданні.

Розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича перебуває виконавче провадження № 60333473 з виконання судового наказу Господарського суду міста Києва від 11.10.2019 про стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» боргу у розмірі 169 856,18 грн.

Приватним виконавцем винесено постанову від 16.10.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60333473, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою про арешт коштів боржника від 16.10.2019 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «УКРСИББАНК».

Постановою приватного виконавця від 16.10.2019 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Вищевказані постанови були отримані боржником 23.10.2019, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту ПАТ «УКРПОШТА».

16.10.2019 приватним виконавцем було направлено платіжні вимоги на списання коштів з рахунків Боржника відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «УКРСИББАНК».

Постановою про арешт майна боржника від 17.10.2019 накладено арешт на транспортний засіб: Причіп, AMC 500 СТАРКОНЬ, д.н.3. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Постановою про арешт коштів боржника від 18.10.2019 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих в АТ «ОТП БАНК».

23.10.2019 приватним виконавцем направлено запити щодо надання інформації про майно боржника до Державної служби морського та річкового транспорту України, Державного космічного агентства України, Київського бюро технічної інвентаризації, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Також, 23.10.2019 направлено виклик приватного виконавця щодо зобов`язання керівника боржника з`явитись до офісу приватного виконавця 30.10.2019.

25.10.2019 приватним виконавцем через відділення поштового зв`язку ПАТ «УКРПОШТА» отримано платіжні вимоги від АТ «ОТП БАНК» з відміткою про відсутність коштів на рахунках боржника.

05.11.2019 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою місця реєстрації боржника, але за вказаною адресою ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» не знаходиться, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

07.11.2019 на адресу приватного виконавця надійшла відповідь від Головного управління ДПС у м. Києві щодо надання фінансової звітності ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ».

Згідно балансу ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» на 30.06.2019, у боржника наявні основні засоби на загальну суму 682,1 тис. грн., запаси на загальну суму 13637,8 тис. грн.

20.11.2019 приватним виконавцем направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації про виїзд з України і в`їзд в Україну керівника ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» ОСОБА_2 .

Постановою приватного виконавця від 20.11.2019 оголошено в розшук майно боржника, а саме: причіп, AMC 500 СТАРКОНЬ, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

20.11.2019 приватним виконавцем направлено на адресу ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» виклик приватного виконавця щодо зобов`язання керівника боржника з`явитись до офісу приватного виконавця 27.11.2019.

26.11.2019 Приватним виконавцем направлено запит щодо надання інформації про майно боржника до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві.

03.12.2019 на адресу приватного виконавця надійшла відповідь від АТ «ОТП БАНК» згідно якої рух коштів по рахунках боржника відкритих в АТ «ОТП БАНК» за період з 01.03.2019 по 18.11.12019 не відбувався.

Згідно відповіді Державної служби морського та річкового транспорту України від 19.11.2019 №5451/03/15-19 за боржником не зареєстровані судна.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 05.12.2019 №08.0/21516 за боржником не зареєстрована сільськогосподарська техніка, машини та механізми.

Також, згідно відповіді КП «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» від 20.12.2019 №062/15/1/13-5660 у боржника, станом на 17.12.2019, наявна заборгованість по орендній платі у розмірі 54 235,78 грн. за оренду приміщення за адресою: 02156, м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, буд. 3.

Також надано акти обстеження нежитлових приміщень, згідно яких з 26.09.2019 боржник фактично не знаходиться в орендованому приміщенні.

11.01.2020 приватним виконавцем повторно направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо надання інформації про документ, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну керівника ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» ОСОБА_2 .

27.01.2020 Приватним виконавцем направлено запит до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській обл. щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тощо) на керівника боржника ім`я боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ" (): ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

04.02.2020 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою місця реєстрації боржника, але за вказаною адресою ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЯ КЕПІТАЛ» не знаходиться, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

Отже, в ході виконавчого провадження встановлено, що:

- на підставі відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві встановлено відсутність сільськогосподарської техніки, тракторів, комбайнів та інших самохідних машин;

- на підставі відповіді Державної служби морського та річкового транспорту України встановлено відсутність суден зареєстрованих за боржником;

- за боржником хоча і зареєстровані транспортний засіб, але він перебуває у розшуку, станом на день звернення з подання до суду транспортний засіб не розшуканий;

- на підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за боржником на праві приватної власності відсутні об`єкти нерухомого майна;

- іншого майна, на яке можливо звернути стягнення у боржника приватним виконавцем не виявлено.

Приватний виконавець зазначає, що станом на дату звернення з поданням до суду, боржником не вчинено будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, а також, що в порушення п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржником не було надано декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб.

Оскільки рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від його виконання та ним не вчиняються дії направлені на виконання судового рішення, приватний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника.

Згідно з пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

З наведеного вище, можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому, неявка боржника на виклики приватного виконавця та ненадання відомостей про доходи товариства не є підставою для застосування до боржника такого виключного заходу як обмеження виїзду за кордон керівника цього товариства.

Слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Враховуючи викладене, приватним виконавцем не надано суду доказів ухилення боржника від виконання рішення суду, тобто наявність лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника боржника у праві виїзду за кордон.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено право виконавця на привід боржника, у разі його нез`явлення на виклик та право накладати штрафи, звертатись до відповідних органів з поданням про притягнення боржника до відповідальності, однак, неявка боржника на виклики приватного виконавця та ненадання відомостей про доходи не є підставою для застосування до боржника такого виключного заходу як обмеження виїзду за кордон.

Матеріали справи не містять доказів накладення приватним виконавцем штрафів на боржника, звернення до правоохоронних органів з відповідними поданнями, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ГПК України, тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні, а учасниками справи не надані докази того, що боржник вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, маючи реальну можливість його виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приватний виконавець не надав доказів, які б доводили необхідність застосування судом такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як обмеження керівника юридичної особи (боржника) у праві виїзду за кордон.

Таким чином, підстави для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника у суду наразі відсутні.

Суд також вважає за доцільне звернуту увагу заявника на те, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч.3 ст.269, 313 Цивільного кодексу України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених приватним виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено та гарантовано Конституцією України.

Керуючись ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича про тимчасове обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в порядку та строк встановлені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.02.2020.

Суддя А.І. Привалов