ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2020 Справа № 905/2187/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання (помічник судді) Фроловій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (49038, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, )

до відповідача 1: державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая (85670, Донецька область, місто Вугледар; )

до відповідача 2: державного підприємства Національна вугільна компанія (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4; )

про стягнення штрафу в сумі 25 815,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая та державного підприємства Національна вугільна компанія про стягнення штрафу в сумі 25 815,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною № 50052414 від 31.05.2019, що підтверджується комерційними актами №463003/262 від 02.06.2019 та №463003/262/336 від 02.06.2019.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Під час розгляду даної справи позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. 21.01.2020 на адресу господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло заперечення б/н від 17.01.2020 на клопотання відповідача 1 № 2 від 02.01.2020, в якому останній вважає клопотання відповідача про зменшення суми штрафу необґрунтованим, оскільки відповідачем не доведено надмірності для нього розміру даного штрафу. Крім того, відсутність доказів понесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України не може бути підставою для зменшення штрафу, оскільки штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Під час розгляду даної справи від представника відповідача 1 надійшло клопотання № 2 від 02.01.2020, в якому останній просив зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати та визнати ДП Шахта ім. М.С. Сургая неналежним відповідачем.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки відповідач 2 своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

31.05.19 за залізничною накладною №50052414 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Покровськ Донецької залізниці було відправлено вагон з вантажем вугілля кам`яне марки Г- газовий, відправник державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая».

При оформлені залізничної накладної №50052414 у вагоні (напіввагоні) № 62924576 відповідачем вказано масу вантажу 57500 кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаних накладних, маса вантажу визначена на вагонних вагах вантажовідправником.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтверджена відміткою представника відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка працівника станції відправлення. Відповідні відмітки про наявність зауважень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 6 Статуту залізниць України (далі - статут) визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у Додатку 1 до цих Правил.

Згідно з п.1.2. Правил, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

У відповідності до статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У графі 55 Правильність внесених відомостей підтверджує представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Таким чином, при прийнятті вантажу до перевезення у позивача був відсутній обов`язок перевіряти його масу.

Відповідно до матеріалів справи, 02.06.2019 на станції Пологи Придніпровської проведено зважування вагону №62924576, який прибув 02.06.2019.

В результаті перевірки встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №50052414 у графі маса вантажу не відповідає масі вантажу, встановленій на станції Пологи, про що складено комерційний акт №463003/262 від 02.06.2019.

Із зазначеного акту вбачається, що на станції Пологи Придніпровської залізниці позивачем було проведено контрольне зважування вагону та встановлено, що при зважуванні вагону на справних 150-тонних електронних вагах №89 (повірка ваг 05.12.2018), виявилося, що згідно перевізного документа нетто 575100 кг, брутто 74400 кг, тара вагона з документа 23700 кг, фактичне нетто 50700 кг, що менше документу на 6800 кг. При комерційному огляді було виявлено, навантаження нижче рівня бортів 20-30см, рівномірне, присутнє маркування поздовжньою смугою білого кольору. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В перевізному документі в графі 20 зазначено вугілля кам`яне марки г-газовий, вологість вантажу 6,3 %, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагона, вантаж маркований поздовжньою смугою білого кольору по всій довжині вагона. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані справний. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані справний.

Доказів того, що комерційний акт з боку залізниці підписано не належними особами, суду не представлено.

На станції призначення Покровськ Донецької залізниці, при перевірці вантажу у вагоні (напіввагоні) №62924576, який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/262 від 02.06.2019, було здійснено повторне зважування партії вантажу для підтвердження виявленого порушення, та різниці між даними вказаного акта, і фактичною наявністю та станом вантажу, не виявлено, про що станцією призначення Новогродівка Донецької залізниці у розділі Є зроблено відповідну відмітку, яку засвідчено штемпелем станції та підписом повноважної особи.

Комерційний акт попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/262 від 02.06.2019 було зареєстровано на станції призначення Покровськ Донецької залізниці під №№463003/262/336 від 02.06.2019.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно приписів ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Тобто підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей є акт загальної форми, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Зі змісту додатку 1 до п.1 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 N334, п.8 зазначених Правил, комерційний акт може бути складений як на станції призначення, так і на станції відправлення або попутній станції.

Враховуючи викладене, проведення контрольного зважування та складання комерційного акту за результатами такого зважування не суперечить діючому законодавству.

Згідно із п.8 Правил складання актів, у тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції

призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Відповідно до ст.122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з абз.2 п.2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила № 644), маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Пунктом 5.5. Правил № 644 закріплено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 статті 118 Статуту встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній №50052414 масу вантажу у вагоні №62924576 нарахований штраф відповідачу в розмірі 25 815,00 грн. із розрахунку: 5 163,00*5 = 25 815,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач 1, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача 1 є обґрунтованими.

Щодо заявленого відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву клопотання про зменшення судом суми штрафу до однієї провізної плати, з посиланням на скрутне матеріальне становище, суд зазначає наступне.

Норми Статуту залізниць України є спеціальними у сфері залізничних перевезень, не суперечать положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і підлягають першочерговому застосуванню.

Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати.

Судом встановлено, що відповідач 1 є державним підприємством, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство Шахта ім. М.С.Сургая з 14.11.2018 перебуває в стані припинення.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч.1 ст.106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Виходячи з положень ст.107 Цивільного кодексу України у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2018 у справі № 910/1879/17 звернув увагу, що судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.

У частині 2 ст.107 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №910/23312/14).

Разом з тим, момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта, і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру (висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 02.04.2019 у справі № 922/2301/18 та від 02.12.2019 у справі № 904/807/18.).

З наведених вище положень вбачається, що умовою настання правонаступництва державного підприємства Національна вугільна компанія за державним підприємством Шахта ім. М.С.Сургая є затверджений передавальний акт та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про відповідне припинення державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая та державної реєстрації його правонаступника - державного підприємства Національна вугільна компанія.

Суд зазначає, що звернення позивача з позовом до суду (25.11.2019) та на момент винесення рішення у даній справі державне підприємство Шахта ім. М.С.Сургаяне було припинено та продовжувало здійснювати свою господарську діяльність.

Беручи до уваги, що державне підприємство Шахта ім. М.С.Сургая та державне підприємство Національна вугільна компанія протягом розгляду справи не надали суду відповідний передавальний акт на підставі якого суд може встановити факт переходу від відповідача 1 до відповідача 2 спірних зобов`язань, а також відсутність внесення запису про відповідне припинення державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що державне підприємство Національна вугільна компанія не є правонаступником державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» за спірними правовідносинами. Протилежного суду не доведено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» на користь позивача штрафу у розмірі 27775,00грн., а в частині позовних вимог заявлених до державного підприємства Національна вугільна компанія суд відмовляє.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача 1 повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая та державного підприємства Національна вугільна компанія про стягнення штрафу в сумі 25 815,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства Шахта ім. М.С.Сургая (85670, Донецька область, місто Вугледар; ) на користь акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (49602, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, ) штраф у розмірі 25 815,00 грн., судовий збір в сумі 1921,00 грн.

В задоволенні позовних вимог до державного підприємства Національна вугільна компанія відмовити повністю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 10.02.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.02.2020.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова