ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2798/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/2798/19

За позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, )

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський (65014, м. Одеса, Лідерсовський бульвар, буд 19-21, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720)

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 56,54грн.

Представники сторін:

від позивача - Саєнко Р.К., довіреність

від відповідача - не з`явився,

від третьої особи - Єгоров В.С, довіреність

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський про зобов`язання ОСББ Лідерсовський повернути АТ Укртрансгаз в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 0,01 тис. куб. метрів та стягнення з ОСББ Лідерсовський на користь АТ Укртрансгаз 56,54грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 0,01 тис. куб. метрів.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у відповідача правових підстав для відбору останнім природного газу з газотранспортної системи позивача у розмірі 0,01 тис.куб. метрів, зважаючи на відсутність у Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський постачальника природного газу та будь-яких договірних відносин з позивачем.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.10.2019р. було відкрито провадження по справі №916/2798/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2019р. строк розгляду підготовчого провадження був продовжений на тридцять днів в порядку ст. 177 ГПК України. Крім того відповідною ухвалою суду до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача було залучено акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2019р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 06.02.2020р. провадження у справі №916/2798/19 за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України в частині стягнення боргу в сумі 56,54 грн. було закрити.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 21.10.2019р. (вх. ГСОО №47038/19 від 29.10.2019р.), від 02.12.2019р. (вх. 54022/19 від 10.12.2019р.), від 13.12.2019р. (вх. 56111/19 від 21.12.2019р.), та від 28.12.2019р. (вх. ГСОО №2367/20 від 13.01.2020р). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

30.05.2016р. між АТ „Укртрансгаз (Покупець) та АТ„Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (Продавець) було укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого за цим договором Продавець зобов`язується передати у власність Покупця у тарвні- грудні 2016р. природний газ, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування.

Відповідно до п. 3.3 договору про закупівлю природного газу №-ВТВ від 30.05.2016р. приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 12.1 договору про закупівлю природного газу №-ВТВ від 30.05.2016р. цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу до 31.12.2016р. включно, а в частині розрахунку до їх повного здійснення.

31.05.2016р. між АТ „Укртрансгаз та АТ„Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України відповідно до умов договору про закупівлю природного газу №-ВТВ від 30.05.2016р. було підписано акти приймання-передачі природного газу у обсязі 89 674,506 тис. куб. м., вартість якого складає 595 259240,63грн. та у обсязі 20 155,304 тис. куб. м., вартість якого складає 133 798 970,08грн.

У травні 2016 року відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський безпідставно набуло з газотранспортної системи 0,01 тис.куб.м. природного газу, власником якого є позивач.

Водночас, для здійснення відбору відповідачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський у травні 2016 року було здійснено відбір природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз", через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ Одесагаз, тоді, як відповідач повинен був мати відповідного постачальника відповідних обсягів природного газу.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому наголошує про те, що за відсутності постачальника відповідних обсягів природного газу відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. З глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

З урахуванням вказаного, позивачем при зверненні з даним позовом до суду наголошено про те, що оскільки відповідачу в травні2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 0,01 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель, про що свідчать наявні у матеріалах справи договори купівлі-продажу природного газу та акти приймання-передачі газу, подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС, та довідка Головного бухгалтера АТ Укртрансгаз.

Таким чином, позивачем наголошено про те, що відповідач набув природний газ позивача у травні 2016 року в обсязі 0,01 тис. куб. м. без будь-якої на те правової підстави.

З наведених підстав, Акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами частини другої ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Враховуючи обґрунтування заявлених АТ „Укртрансгаз позовних вимог приписами ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, господарський суд вважає за необхідне надати оцінку заявленим у межах даної справи вимогам із урахуванням норм цивільного законодавства, якими врегульовані питання набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України, що відповідає висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013р. у справі № 6-88цс13.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Наведене дозволяє дійти висновку, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Верховним Судом у постанові від 17.04.2019р. по справі №757/16163/17 наголошено, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Згідно з ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено судом, відповідачем була відшкодована вартість природного газу спожитого у травні 2016р. в обсязі 0, 01 тис. куб. метрів в розмірі 56,54 грн., що мало наслідком закриття провадження по справі в цій частині.

З огляду на те, що судом було встановлено, що відповідачем відшкодована вартість природного газу спожитого у травні 2016р. в обсязі 0, 01 тис. куб. метрів в розмірі 56,54 грн., а отже задоволення позову щодо зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 0,01 тис. куб. метрів, призведе до подвійного стягнення боргу, що є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку що підстави для зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 0,01 тис. куб. метрів відсутні.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Укртрансгаз в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Лідерсовський (65014, м. Одеса, Лідерсовський бульвар, буд 19-21, ) відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) .

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 17 лютого 2020 р.

Суддя К.Ф. Погребна