РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2020Справа №910/17222/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ"

до Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1"

про стягнення 27 389,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1" про стягнення 27 389,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" посилається на те, що на виконання укладеного з відповідачем у спрощеній формі договору поставки позивачем було поставлено Обслуговуючому кооперативу "Єнісейська Садиба-1" товар вартістю 54 015,00 грн., а відповідачем не в повному обсязі виконано свої зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 24 015,00 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач просить суд стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1" 3% річних у розмірі 1 079,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 294,85 грн., нараховані за період з 01.06.2018 по 29.11.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2019 відкрито провадження у справі №910/17222/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала від 10.12.2019 була направлена Обслуговуючому кооперативу "Єнісейська Садиба-1" на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 03057, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 1, та була отримана відповідачем 18.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №565.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із долученого позивачем рахунку-фактури №ІС000006117 від 12.09.2017, останній був виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" на оплату товару: скринька поштова РВС-15-8017 (2 шт.), скринька поштова РВС-16-8017 (1 шт.) та скринька поштова РВС-15-8017 (37 шт.) загальною вартістю 54 015,00 грн. з ПДВ.

Судом встановлено, що 14.09.2017 Обслуговуючий кооператив "Єнісейська Садиба-1" сплатив на користь позивача кошти у розмірі 30 000,00 грн. (призначення платежу - згідно рахунку №ІС000006117 від 12.09.2017 в т. ч. ПДВ 20% 5 000,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №1376, яке долучене до позовної заяви.

26.04.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №133, в якому просив сплатити заборгованість у розмірі 24 015,00 грн. шляхом перерахування на вказаний у претензії рахунок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем неналежним чином виконано свої зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим у Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1" виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" у розмірі 24 015,00 грн. Крім того, позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 079,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 294,85 грн., нараховані за період з 01.06.2018 по 29.11.2019.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частині 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Суд зазначає, що поняття повнота та безумовність оферти є одночасно необхідними, а існування одночасно двох названих умов до акцепту є достатнім для того, що констатувати, що відповідь на оферту є такою, що дає змогу зробити висновок про згоду акцептанта з офертою та з її умовами. Неповнота та небезумовність відповіді на пропозицію укласти договір не є акцептом, тобто є умовами для констатації факту відмови акцептанта від пропозиції, а з іншого боку неповнота та не безумовність відхиляють початкову оферту. Іншими словами неповнота та не безумовність акцепту є умовами припинення оферти.

Таким чином, розцінюючи рахунок на оплату №ІС000006117 від 12.09.2017 як пропозицію укласти договір на умовах, визначених у ньому, а саме щодо поставки зазначеного у ньому переліку товару за вказаною вартістю, суд повинен встановити обставини щодо повного та безумовного прийняття такої пропозиції позивачем шляхом повної оплати рахунку у визначений у ньому строк (по суті, строк для акцепту).

Як встановлено судом, відповідачем 14.09.2017 сплачено на користь позивача кошти у сумі 30 000,00 грн. (відповідно до платіжного доручення №1376 від 14.09.2017, а у графі призначення платежу міститься посилання на рахунок №ІС000006117 від 12.09.2017) в якості передоплати, що свідчить про повне та безумовне прийняття відповідачем (акцептування) пропозиції позивача (оферти).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено у спрощений спосіб договір поставки (купівлі-продажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

На підтвердження поставки товару позивачем надано експрес-накладну Нової пошти №0622 від 09.11.2017 на поставку палет у Відділення №1 м. Київ, в якій контактною особою та представником отримувача вантажу зазначено - ОСОБА_1 . Згідно експрес-накладну Нової пошти №0622 ОСОБА_1 отримано вказаний вантаж 10.11.2017.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Пугач Павло Олександрович є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Строй Груп".

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Строй Груп" здійснювало підрядні роботи з будівництва багатоповерхових житлових будинків на замовлення Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1". Вказані обставини підтверджуються рішенням господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі №910/2944/18.

Таким чином, враховуючи здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Строй Груп" підрядних роботи з будівництва багатоповерхових житлових будинків на замовлення Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1", суд дійшов висновку, що отримання товару ОСОБА_1 за експрес-накладною №0622 від 09.11.2017 підтверджує поставку скриньок поштових РВС-15-8017 (2 шт.), РВС-16-8017 (1 шт.) та РВС-15-8017 (37 шт.) загальною вартістю 54 015,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на те, що сторонами не надано доказів погодження строків оплати товару, поставленого за експрес-накладною №0622 від 09.11.2017 суд прийшов до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України відповідач повинен був оплатити поставити товар 10.11.2017.

У своєму позові Товариство з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" вказує на те, що відповідачем було порушено зобов`язання за укладеним у спрощеній формі договором з оплати поставленого товару та оплачено лише частину його вартості - у розмірі 30 000,00 грн.

Тому станом на дату подання позову, за твердженнями позивача, у відповідача існує заборгованість з оплати поставленого товару у загальному розмірі 24 015,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач належними та допустимими доказами факту невиконання своїх грошових зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Обслуговуючий кооператив "Єнісейська Садиба-1" не виконав в повному обсязі свої грошові зобов`язань за укладеній у спрощеній формі договором поставки, у зв`язку з чим у останнього наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 24 015,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" про стягнення з Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1" заборгованості з оплати поставленого за укладеним у спрощеній формі Договором товару у розмірі 24 015,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 079,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 294,85 грн., нараховані за період з 01.06.2018 по 29.11.2019.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з викладеного позивачем в позові розрахунку нарахування 3% річних та інфляційних втрат останнім здійснюється нарахування з 01.06.2018 по 29.11.2019 на загальну суму боргу у розмірі 24 015,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (з врахуванням визначеного позивачем періоду - з 01.06.2018 по 29.11.2019) та керуючись приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено обов`язок суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з 3% річних у розмірі 1 079,68 грн. та інфляційних втрат розмірі 2 294,85 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" про стягненням з Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1" заборгованості у розмірі 24 015,00 грн., 3% річних у розмірі 1 079,68 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 294,85 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Єнісейська Садиба-1" (03057, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 1; ідентифікаційний код 39470580) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР СОМ" (61072, Харківська обл., м. Харків, вул. Двадцять третього серпня, буд. 31-Б; ідентифікаційний код 32338465) заборгованість у розмірі 24 015 (двадцять чотири тисячі п`ятнадцять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 1 079 (одна тисяча сімдесят дев`ять) грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 294 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко