УХВАЛА

19 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 910/1844/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс"

до 1) Харківської обласної ради,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Обласна соціальна аптека",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 - Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня",

про визнання незаконним і скасування рішення та визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2019 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 (повний текст складено 21.01.2020) у справі № 910/1844/19, надіслана скаржником поштою 06.02.2020.

Подана касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс" не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, що діяла до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 N 460-IX, та яка відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону застосовується для розгляду касаційних скарг на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 290 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Згідно з частиною першою статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною першою статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 1 частини першої статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третью статті 60 ГПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Подану касаційну скаргу підписано адвокатом Барановим Тарасом Олеговичем, однак всупереч вимогам частини третьої статті 290 ГПК України до скарги не додано жодного документа (довіреності або ордера), які б підтверджували повноваження цієї особи звернутися від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс" з касаційною скаргою.

В касаційній скарзі зазначено, що докази повноважень на представництво інтересів знаходяться в матеріалах справи. Проте, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс" була надіслана безпосередньо до суду касаційної інстанції, у такому випадку відповідно до підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Редакція ГПК України, яка діяла до 15.12.2017, передбачала, що касаційна скарга подавалась через апеляційний господарський суд, який зобов`язаний надіслати скаргу разом зі справою до касаційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 294 ГПК України, у чинній редакції, матеріали справи витребовуються ухвалою про відкриття касаційного провадження у справі за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху.

Оскільки до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду скарга надійшла без матеріалів справи, у колегії суддів відсутня можливість перевірити наявність в матеріалах справи документів, що посвідчують повноваження адвоката Баранова Тараса Олеговича.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позовну заяву у цій справі подано у 2019 році, позовними вимогами якої з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог є визнання незаконним і скасування рішення та визнання правочину недійсним.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлено у розмірі 1 921,00 грн.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/1844/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020, у позові відмовлено.

Оскаржуючи рішення попередніх інстанцій у даній справі скаржник просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, за подання вищевказаної касаційної скарги скаржник має сплатити судовий збір у сумі 7 684,00 грн (1 921,00 грн х 2 х 200 %).

Проте, в порушення вказаних вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у сумі 7 684,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".

За змістом частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 у справі № 910/1844/19 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання суду: доказів сплати судового збору у сумі 7 684,00 грн та довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження представника, який підписав касаційну скаргу.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290-292 ГПК України, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 15.01.2020 N 460-IX Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 у справі № 910/1844/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржникові.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Стіф-Сервіс", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

3. Копію цієї ухвали надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. О. Волковицька