ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/338/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» про вжиття заходів забезпечення позову

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет»

до 1) Приватного підприємства «Корона-Сервіс»

2) Фізичної особи ОСОБА_1

прo стягнення 545 195,08 грн.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» до 1) Приватного підприємства «Корона-Сервіс», 2) Фізичної особи ОСОБА_1 прo стягнення 545 195,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2020 року у справі № 911/338/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» залишено без руху та надано позивачу строк до 28.02.2020 року для усунення визначених судом недоліків.

Одночасно з позовом, до канцелярії суду 07.02.2020 року позивачем у справі № 911/338/20 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» подано заяву б/н від 05.02.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить в якості заходів забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти відповідача1 (Приватного підприємства «Корона-Сервіс») в межах суми позовних вимог 545 195,08 грн.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідач1 порушуючи умови договору та партнерські домовленості, тривалий час (близько півроку) ухиляється від виконання узятих на себе зобов`язань. Крім того, як зазначає позивач, відповідач1 не виконує свої зобов`язання не лише стосовно нього, а й також щодо інших фізичних та юридичних осіб, в підтвердження чого посилається на судові провадження щодо відповідача1 та зазначає про анулювання його свідоцтва платника ПДВ.

Таким чином, позивач вважає, що незастосування судом заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та перешкодити поновленню його порушених прав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чц унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Зокрема, ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено способи забезпечення позову, серед яких передбачено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, які належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За приписами п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як визначено ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З викладених у позові обставин вбачається, що позивачем заявлено позов про стягнення з відповідачів заборгованості за суборенду сільськогосподарської техніки за липень-жовтень 2019 року. При цьому, вимога до відповідача2 ґрунтується на забезпечувальному зобов`язанні поруки.

Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на рахунки відповідача1, стверджуючи про його неблагонадійність, в обґрунтування чого посилається на ухилення відповідача1 від виконання наведеного в позові зобов`язання, наявність податкового боргу станом на 05.02.2020 року та три судові рішення щодо відповідача1 про стягнення заборгованості.

Однак, наведені заявником обставини не обґрунтовують існування ймовірності, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю, що може призвести до ускладнення виконання рішення в разі задоволення позову.

Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на наміри відповідача1 вчиняти дії безпосередньо щодо приховання своїх активів. Наведені в заяві судові рішення винесені в 2019 року (переважно в кінці року) і заявником не надано відомостей щодо стану їх виконання, не зазначено суми податкового боргу та періоду його прострочення. Твердження заявника про існування ймовірності ускладнення виконання рішення суду ґрунтується виключно на припущеннях.

Таким чином, заявником не обґрунтовано та не доведено обставини на підтвердження утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. В свою чергу, забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій відповідача1, виконання спірного зобов`язання також забезпечено порукою відповідача2, стосовно якого не наведено ознак неблагонадійності.

Оцінивши доводи заявника та надані ним докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» про забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» б/н від 05.02.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/338/20 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сервіс-Агромаркет» б/н від 05.02.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/338/20.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик