ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р.Справа № 922/2185/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення (вх.№3984 від 17.02.2020) по справі

за позовом Заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі
до 1. ОСОБА_1 , м.Харків , 2.Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , 3. СФГ "Сухини 2", с. Вікторівка
про визнання незаконним та скасування наказу, визнання

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та ФГ "Сухини 2" про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 1149-СГ від 19.02.2016 "Про надання в оренду земельних ділянок" ОСОБА_1 ; визнання недійсним договору оренди землі від 27.04.2016, який укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки площею 15,0000 га кадастровий номер :01:002:0465 ; визнання недійсним договору суборенди землі від 21.03.2017, який укладений між ОСОБА_1 та ФГ "Сухини 2" щодо суборенди земельної ділянки площею 15,0000 га кадастровий номер :01:002:0465; скасування рішення про державну реєстрацію від 14.05.2016 № 29599642, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди № 14505213 від 14.05.2016 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку (кадастровий номер :01:002:0465) за ОСОБА_1 ; скасування рішення про державну реєстрацію від 24.03.2017 № 34430600, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право суборенди № 19613288 від 21.03.2017 про реєстрацію права суборенди на земельну ділянку номер :01:002:0465) за ФГ "Сухини 2"; зобов`язати ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) повернути державі земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 15,0000 га кадастровий номер :01:002:0465 .

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.02.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

17.02.2020 від представника ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№3984) в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі №922/2185/19 та стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000,00 грн.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи в цій частині, суд зазначає наступне.

01.07.2019 між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Надьон Оленою В`ячеславівною (адвокат) укладено договір про представництво інтересів та надання правничої допомоги (Том.2 а.с.110-111).

Згідно з п.1.1 договору встановлено, що замовник в порядку та на умовах, визначених даним Договором, доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів Замовника, а також надавати правничу допомогу в обсягах, визначених договором.

Пунктом 4.1. договору обумовлено, що за виконану роботу, Замовник сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок Виконавця плату, розмір якої обумовлено Додатковою угодою, яка становить таємницю і розголошенню не підлягає.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги, відповідачем надано до матеріалів справи Договір про представництво інтересів та надання правничої допомоги (а.с. Том.2 а.с.110-111), заяву щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат (Том.1 а.с.189-190) ,копію Ордеру Серії ХВ №000082 (Том.1, а.с.176), Акт прийому наданих послуг до договору щодо представництва інтересів та надання правничої допомоги (Том.2 а.с.112), копію квитанції №455896 (а.с.113).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зі змісту ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 цієї ж статті).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Так, за ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд також зауважує, що за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 000,00 грн. заявником до матеріалів справи надано копію квитанції №455896 від 14.02.2020 за формою ПО-Д2.

Проте, з поданої квитанції не можливо встановити, що вказану суму коштів у розмірі 38 000,00 грн. сплачено адвокату Надьон О.В. саме громадянкою ОСОБА_1 за надання послуг правничої допомоги у справі №922/2185/19 за договором від 01.07.2019 року.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно Наказу Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення №8 від 29.09.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2996 за № 389/925, про затвердження Форми документів суворої звітності та Інструкції щодо їх використання, затверджені форми документів суворої звітності (форми NN ПОВ1, ПО-Д1, ПО-Д2, ПО-О1, ПО-П1, ПО-П2, ПО-Р1, ПО-Ю1) та Інструкцію по використанню форм документів суворої звітності, що застосовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, що додаються. Згідно п. 1.2 Інструкції, остання визначає види форм документів суворої звітності, порядок їх використання та заповнення при оформленні замовлень на виконання побутових послуг (робіт) та проведення розрахунків із споживачами (далі - замовники) і господарюючими суб`єктами. Згідно п. 1.4 Інструкції, форми документів суворої звітності складені та мають позначення залежно від видів послуг (робіт). Позначення форм включає: ПО - побутове обслуговування; В, Д, О, П, ПА, Р, Ю - види послуг (робіт) відповідно: В - виготовлення, Д - дрібні та невиробничі послуги, О - оброблення, П - прокат, ПА - паркування автомобілів, Р - ремонт, Ю - ювелірні роботи; 1, 2, 3... - порядковий номер форми вида послуг. Перелік документів суворої звітності, які повинні застосовуватися у процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги, наведені в Таблиці 1 (додається). Згідно Додатку до Інструкції, форма № ПО-Д2 - квитанція, на виконання послуг, що надаються в присутності замовника.

Частиною 1 статті 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене, у суду відсутні підстави включати до судових витрат по справі витрати відповідача на послуги адвоката як такі, що не підтверджені належними достатніми доказами.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 123, 129, 221, 233, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, шляхом стягнення з прокуратури Харківської області судових витрат в сумі 38 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення складено 19.02.2020 року.

Суддя С.Ч. Жельне