ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 м.Дніпро Справа № 912/2691/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2019 у справі №912/2691/19 (повний текст складений 19.11.2019, суддя Кабакова В.Г.)

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м.Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Райагротехсервіс", м.Новомиргород, Кіровоградська область

про стягнення 192 550 грн. 20 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Райагротехсервіс" на свою користь 48 911 грн. 61 коп. заборгованості за кредитом, 108 753 грн. 28 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 34 885 грн. 31 коп. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору від 22.12.2011 в частині недотримання умов кредитування.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2019 у справі №912/2691/19 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо належного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 22.12.2011 в частині повернення кредитних коштів, а також з відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі та порядку, визначених позивачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, якою просить Центральний апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що разом з позовною заявою позивачем надано докази, які в своїй сукупності дають змогу зробити висновок про укладення сторонами кредитного договору та часткове його виконання відповідачем. Вказує, що доказом підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, яка має статус первинного документу. Стверджує, що користуючись кредитними коштами, відповідач був обізнаний про умови договору, а тому його доводи щодо необізнаності в тарифах, умовах та правилах не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що встановивши факт надання банком відповідачу кредиту та його неповернення останнім, місцевий господарський суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту і така відмова призводить до нехтування принципами платності кредитного договору; сплата боржником процентів кредитору передбачена ст. 169 Кодексу Європейського договірного права ? акту міжнародної приватно-правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права.

Також апелянт вважає, що місцевий господарський суд помилково послався на позицію викладену в постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, з огляду на те, що у зазначеній справі інші обставини та правовідносини між сторонами, відповідачем є фізична особа.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2019 відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2019 у справі №912/2691/19, розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 12.02.2020.

Сторони на виклик суду не з`явились, про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за їх відсутності.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" та Публічним акціонерним товариством "Райагротехсервіс" 22.12.2011 підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 20).

Згідно вказаної вище заяви, відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, https://client-bank.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконати умови договору.

На підставі поданих до банку заявок на гарантований платіж (платіжних доручень), які були надані банку через систему інтернет-банкінгу Приват24 та підписані позичальником із використанням електронного цифрового підпису, банк здійснив кредитування відповідача шляхом проведення відповідних платежів за рахунок кредитних коштів у межах встановлених для відповідача лімітів.

Пунктом 3.5.136. Умов та правил надання банківських послуг, витяг з яких позивачем додано до позовної заяви (далі - Умови), визначено, що Банк надає послугу гарантованих платежів за господарськими договорами, які укладаються між клієнтами банку. Послуга надається банком, як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Згідно п. 3.5.137 Умов у разі необхідності отримання послуг, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування шляхом заповнення всіх необхідних реквізитів, створює Заявку (платіжне доручення) за формою, розміщеною в Приватбанк24. Заявка містить в собі реквізити платежу за господарським договором і доручення платника на здійснення банком списання грошових коштів в дату виконання платежу.

Пунктом 3.5.138. Умов встановлено, що після отримання Банком за допомогою системи дистанційного обслуговування Заявки, Банк розглядає її на предмет надання або відмови в наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або неплатоспроможності платника.

Згідно п. 3.5.139.2 Умов якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платникові кредит в розмірі, передбаченому в Заявці (в межах встановленого ліміту) шляхом зарахування їх на рахунок покриття одержувача грошових коштів. Порядок надання банком кредиту та порядок його погашення платником здійснюється згідно з розділом 3.30 Умов.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредитний ліміт в загальному розмірі 123 200,00 грн згідно заявок на гарантований платіж (доручення на договірне списання) №178 від 13.11.2013 на суму 10 000,00 грн з терміном повернення - 18.11.2013, №209 від 24.12.2013 на суму 15 000,00 грн з терміном повернення - 30.12.2013, № 2 від 08.01.2014 на суму 15 000,00 грн з терміном повернення - 13.01.2014, №3 від 08.01.2014 на суму 3 200,00 грн з терміном повернення - 13.01.2014, №4 від 09.01.2014 на суму 40 000,00 грн з терміном повернення - 14.01.2014, № 9 від 16.01.2014 на суму 40 000,00 грн з терміном повернення - 21.01.2014.

Разом з тим, станом на 10.06.2019, за даними Банку, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Райагротехсервіс" становить 192 550,20 грн., з яких 48 911,61 грн. заборгованості за кредитом, 108 753,28 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на поточну та прострочену заборгованість згідно п. п. 3.31.9.1. та 3.31.9.2. Умов за загальний період нарахування з 08.01.2014 по 10.06.2019, 34 885,31 грн. - пені, нарахованої згідно п. 3.31.10.1 Умов за загальний період нарахування з 17.11.2014 по 10.06.2019, несплата яких і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За приписами ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1055 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Щодо досліджуваної справи, то у заяві Публічного акціонерного товариства Райагротехсервіс від 22.12.2011 процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути заборгованість по процентах за користування кредитом та пеню.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач послався на Умови та правила надання банківських послуг.

Згідно ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, із заяви про відкриття поточного рахунку від 22.12.2011 та заяв про гарантований платіж (а.с. 20, 29-34) не вбачається погодження сторонами відсоткової ставки, а також умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розглядаючи справу №912/2691/19, місцевий господарський суд врахував висновки щодо застосування норм права, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цій справі неможливо застосувати до правовідносин правила ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Між тим, матеріали даної справи, не зважаючи, що відповідачем є юридична особа, а не фізична особа, також не доводять, що саме вищезазначені Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, який доданий банком до позовної заяви, у вказаних розмірах і порядках нарахування.

З огляду на викладене та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови, відсутність в заяві про відкриття поточного рахунку домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку ? в заяві про відкриття поточного рахунку позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про відкриття поточного рахунку домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Окрім того, місцевий господарський суд доречно звертає увагу на те, що в п. 3.5.139.2 Умов, що подані позивачем, порядок надання банком кредиту та його порядок погашення платником здійснюється згідно п. 3.30. Умов, в той час як в позові позивачем вказано, що такий порядок регулюється п. 3.31 Умов та надано відповідні витяги з нього, що також свідчить про наявність різних редакцій Умов.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення 48911,61 грн. заборгованості за кредитом, проте з розрахунку позивача (а.с.35-36) та виписок по рахунку Публічного акціонерного товариства "Райагротехсервіс" (а.с. 37-39), а також виписки по рахунку відповідача за період з 17.10.2018 по 17.10.2019, вбачається, що останнім сплачено грошові кошти за період з 28.02.2014 по 17.10.2018 в значно більшому розмірі, ніж наявна у відповідача заборгованість в сумі 48 911 грн. 61 коп. Адже, лише тільки 17.10.2018 Публічним акціонерним товариством "Райагротехсервіс" перераховано Банку 142 110 грн. 97 коп.

Враховуючи висновки суду про необґрунтованість нарахування Банком процентів та пені по заявці про відкриття поточного рахунку від 22.12.2011, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що у Публічного акціонерного товариства "Райагротехсервіс" відсутня заборгованість по кредиту в розмірі 48 911,61 грн, так як така сума відповідачем сплачена Банку за період з 28.02.2014 по 17.10.2018, проте зарахована останнім у проценти та пеню.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2019 у справі №912/2691/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повний текст постанови складено 13.02.2020).

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд