ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 910/14539/19

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Кулаковій С.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-голландського підприємства «Гірсам», с. Кроватка Рожищенського району Волинської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна ферма», смт Димер Вишгородського району Київської області,

про стягнення 501 441,24 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-голландське підприємство Гірсам, с. Кроватка Рожищенського району Волинської області (далі по тексту ТОВ СП «Гірсам») звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою від 15.10.2019 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сучасна ферма, смт Димер Вишгородського району Київської області (далі по тексту ТОВ «Сучасна ферма»), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 501 441,24 грн. попередньої оплати за оплачений платіжним дорученням від 09.08.2018 №833, але не поставлений товар (обладнання згідно рахунку-фактури СФ-0000026 від 03.08.2018) за договором постачання №21/17 від 21.07.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) було укладено договір постачання №21/17 від 21.07.2017, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати позивачу обладнання для утримання тварин, здійснити його монтаж та запуск. Розрахунки за договором були передбачені шляхом перерахування 60% передоплати вартості кожної партії, та оплати решти 40% після отримання покупцем товару. Постачальник виставив покупцю для оплати рахунок-фактуру СФ-0000026 від 03.08.2018 на суму 775 881,16 грн., відповідно до якої покупець оплатив грошові кошти в сумі 501 441,24 грн. платіжним дорученням від 09.08.2018, що є 64,63% від вартості товару, зазначеного у рахунку-фактурі. Оскільки поставки обладнання, визначеного у рахунку-фактурі, не відбулося, позивач надсилав відповідачу вимоги від 25.06.2019 та від 22.08.2019 про повернення суми попередньої оплати. Оскільки товар поставлено не було, кошти повернуто також не було, позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати в розмірі 501 441,24 грн. та судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.10.2019 постановлено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-голландського підприємства Гірсам до Товариства з обмеженою відповідальністю Сучасна ферма про стягнення заборгованості передати за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою суду від 18.11.2019 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/14539/19, постановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 16.12.2019. Цією ж ухвалою суд в порядку частини 2 ст. 74 ГПК України витребував у відповідача докази поставки позивачу товару, зазначеного у рахунку-фактурі СФ-0000026 від 03.08.2018, який оплачений за платіжним дорученням від 09.08.2018 №833.

16.12.2019 від представника позивача до суду надійшло клопотання від 16.12.2019 про приєднання доказів. До вказаного клопотання було додано документи щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 35 000,00 грн.

Ухвалою від 16.12.2019 у зв`язку із неявкою представника відповідача підготовче судове засідання відкладено на 20.01.2020.

16.12.2019 від представника позивача надійшло клопотання від 16.12.2019 про розгляд справи в режимі відеоконференції, у якому представник позивача просив суд забезпечити участь представника позивача при розгляді справи у господарському суді Київської області в режимі відеоконференції та визначити Господарський суд Волинської області відповідальним за проведення відеоконференції.

Ухвалою від 23.12.2019 клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у справі №910/14539/19 в режимі відеоконференції задоволено, постановлено судове засідання, призначене на 20.01.2020, провести в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Волинської області.

26.12.2019 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналу платіжного доручення від 09.08.2018 №833 на суму 501 441,24 грн.

В судовому засіданні 20.01.2020 в режимі відеоконференції брав участь представник позивача, відповідач в судове засідання повторно не з`явився, представника не направив, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою від 20.01.2020 підготовче судове засідання закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2020.

23.01.2020 від представника позивача надійшло клопотання від 22.01.2020 про розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою від 27.01.2020 клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні 04.02.2020 в режимі відеоконференції залишено без задоволення у зв`язку із відсутністю технічної можливості.

04.02.2020 від позивача надійшли пояснення від 04.02.2020, у яких позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 35 000,00 грн., посилаючись на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Оскільки позивач підтвердив вказані витрати належними доказами, а від відповідача відповідних клопотань не надходило, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі з відповідача. Також представник позивача у вказаних поясненнях просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

В судове засідання 04.02.2020 представники сторін не з`явились. Рекомендовані поштові відправлення, якими суд належним чином завчасно направляв відповідачу копії ухвал від 18.11.2019, від 16.12.2019, від 20.01.2020, від 27.01.2020 на адресу місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, на адресу суду підприємством зв`язку повернуті не були.

Згідно до частин 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-голландського підприємства «Гірсам» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна ферма», дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Між ТОВ «Сучасна Ферма» (постачальник) та ТОВ СП «Гірсам» (покупець) 21.07.2017 було укладено договір постачання №21/17 (далі по тексту договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця обладнання для утримання тварин, здійснити його монтаж та запуск. Найменування, кількість, комплектність, ціна та асортимент товару та монтажних робіт визначені у Специфікаціях на кожну окрему партію та/або у рахунках-фактурах, та підтверджується відповідними товаророзпорядчими документами (накладними). Покупець зобов`язується прийняти такий товар та роботи, та оплатити його повну вартість (пункт 2.1).

Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування 60% передоплати вартості кожної партії товару згідно підписаної специфікації. Решта 40% після отримання покупцем товару, але не пізніше 5 днів після отримання (пункт 3.3). Специфікацією можуть бути визначені інші умови оплати.

Постачання здійснюється на умовах DDR (с. Кроватка), якщо інше не обумовлено Специфікацією (пункт 4.1). Датою переходу права власності є дата передачі товару покупцю, що зазначена у товаророзпорядчому документі (пункт 4.4).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2018, продовжує свою дію на новий річний термін на тих самих умовах, якщо жодна із сторін за 20 днів не заявила про припинення.

Відповідно до частини 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору

За правовим змістом відносини сторін є змішаним договором поставки з елементами надання послуг (монтаж та запуск обладнання).

Оскільки спірні відносини сторін, що є предметом розгляду у справі, є поставкою, суд керується законодавством, що регулює відносини поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Сторонами підписано Специфікацію №27, відповідно до якої було погоджено поставку обладнання загальною вартістю 775 881,16 грн.; термін поставки 35 робочих днів з дати першої передоплати, і не раніше трьох днів з дати другої частини передоплати. За умовами Специфікації №27 оплата мала бути здійснена двома частинами: перша частина 60% вартості специфікації, що становить 646 567,63 грн. протягом 5 днів з дати підписання даної специфікації; друга частина 129 313,52 грн. за три дні до готовності постачальника здійснити поставку.

Постачальник виставив покупцю для оплати рахунок-фактуру №СФ-0000026 від 03.08.2018 на суму 775 881,16 грн.

Покупець ТОВ СП «Гірсам» оплатив відповідачу 501 441,24 грн. платіжним дорученням від 09.08.2018 №833 із призначенням платежу «оплата за обладнання згідно рахунку-фактури №СФ-0000026 від 03.08.2018», що становить 64,63% від вартості специфікації.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Позивач твердить, що товар, зазначений у рахунку-фактурі та специфікації №27, поставлений не був. Доказів поставки товару відповідач суду не подав в тому числі і на вимогу ухвали суду від 18.11.2019 в порядку частини 2 ст. 74 ГПК України, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

Відтак, суд встановив, що поставка товару, визначеного у Специфікації №27 та рахунку-фактурі №СФ-0000026 від 03.08.2018, здійснена не була.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу

Суд звертає увагу на те, що сплачена сума є меншою від погодженої у Специфікації №27 першої частини оплати (646 567,63 грн.), однак, відповідає відсотковому співвідношенню першої та другої частин оплати (60% - 40%), яке зазначене як у Специфікації №27, так і у пункті 3.3 Договору.

Суд звертає увагу також на те, що за умовами специфікації поставка мала відбутися після повної оплати обох частин вартості товару.

Разом із тим, за змістом Специфікації №27, друга частина оплати мала бути здійснена за три дні до готовності постачальника здійснити поставку, що передбачає повідомлення постачальником покупця про готовність товару до поставки.

Крім того, в розумінні частини 3 ст. 538 ЦК України право на зупинення виконання свого обов`язку, відмову від виконання частково або в повному обсязі у постачальника було б наявне лише у випадку повного невиконання покупцем обов`язку з оплати, або за наявності очевидних підстав вважати, що оплата взагалі не буде виконана. Разом із тим, 09.08.2018 покупцем здійснено часткову оплату товару в сумі 501 441,24 грн., що дійсно становить 64,63% від загальної вартості товару за Специфікацією №27.

За таких обставин, суд встановив, що позивач належно виконав свої зобов`язання за Договором та Специфікацією №27 та був вправі очікувати добросовісного виконання своїх зобов`язань з боку постачальника ТОВ «Сучасна ферма».

Доказів того, що постачальник ТОВ «Сучасна ферма» повідомив покупця про готовність товару до поставки, суду не подано, у зв`язку з чим суд погоджується із твердженням позивача про прострочення відповідачем строку поставки.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого обов`язку зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного варіанту правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до відома продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

ТОВ СП «Гірсам» зверталось до ТОВ «Сучасна ферма» із вимогою від 25.06.2019, у якій вимагало в семиденний термін з дня отримання вимоги повернути суму попередньої оплати в розмірі 501 441,24 грн. Як вбачається із доданої до позову копії конверту, вимога була направлена на належну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, однак повернулась із довідкою підприємства зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

22.08.2019 позивач звернувся до відповідача з аналогічною вимогою, яка була надіслана на належну адресу відповідача рекомендованим листом №560, який підприємством зв`язку також був повернутий відправнику 18.09.2019.

Суд зазначає, що днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 501 441,24 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідачем на момент прийняття рішення не надано документи, які свідчать про поставку товару або про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ СП «Гірсам» до ТОВ «Сучасна ферма» про стягнення вказаної суми боргу, у зв`язку з чим даний позов належить задовольнити.

У відповідності до частини другої статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідач на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надав суду: довіреність від 11.12.2019 на адвоката Книша С.В., підписаний сторонами Додаток №1 до договору про надання правової допомоги (вартість послуг адвоката), Акт прийому-передачі наданих послуг від 13.12.2019, згідно якого позивач ТОВ СП «Гірсам» прийняло без зауважень надані адвокатом послуги вартістю 35 000,00 грн., рахунок №10/12/19 від 10.12.2019 та платіжне доручення від 11.12.2019 №1214, яким позивач ТОВ СП «Гірсам» сплатив адвокату Книшу С.В. обумовлену суму 35 000,00 грн.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не скористався своїм правом на звернення до суду з обґрунтованим клопотанням про зменшення розміру заявлених іншим учасником справи витрат на правову допомогу, а суд за власної ініціативи не може зменшувати розмір витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, судові витрати позивача на правову допомогу, які підтверджені належними та достатніми доказами, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 191, 231, 233, 236-238, 241, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-голландського підприємства «Гірсам» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна ферма» (07330, Київська область, Вишгородський район, смт Димер, вул. Кошового, буд. 28, код 39352198)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українськоголландського підприємства «Гірсам» (45144, Волинська область, Рожищенський район, с. Кроватка, вул. Польова, буд.1, код 30007314)

501 441,24 грн. (п`ятсот одну тисячу чотириста сорок одну гривню двадцять чотири копійки) основного боргу,

7 521,62 грн. (сім тисяч п`ятсот двадцять одну гривню шістдесят дві копійки) судового збору;

35 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень нуль копійок) витрат на професійну правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.02.2020.

Суддя О.В. Конюх