ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

18 лютого 2020 рокуСправа № 912/2484/16

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянувши в нарадчій кімнаті матеріали заяви Відкритого акціонерного товариства "Завод "Агромаш" від 18.02.2020 про відвід судді у справі №912/2484/16

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Завод Агромаш", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, а/с № 65

до відповідача: Олександрійської міської ради, 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноком-Експо", 03680, м. Київ, вул. Смольна, 7

про скасування пунктів рішення

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Завод "Агромаш" (далі - ВАТ "Завод "Агромаш", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою, в якій просить скасувати пункти 4, 6 8, 9, 10, 11, 12, 13 рішення сто сьомої сесії шостого скликання міської ради № 1805 від 26.11.2015.

Ухвалою від 12.09.2016 дану справу прийнято суддею Тимошевською В.В. до свого провадження.

Ухвалою від 05.10.2016 провадження у справі № 912/2484/16 зупинено до розгляду Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області справи № 398/3849/15-а; ухвалою від 06.12.2019 поновлено провадження у справі № 912/2484/16 та у зв`язку з набранням чинності новими положеннями Господарського процесуального кодексу України постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 09.01.2020 закрито підготовче провадження у даній справі та справу № 912/2484/16 призначено до судового розгляду по суті на 03.02.2020 о 14:00 год.

В судовому засіданні 03.022020 оголошено перерву до 18.02.2020 об 11:00 год.

18.02.2020 до суду від позивача відповідача ІІ (АТ "Завод Агромаш") надійшла заява (вх. № 696/20 від 18.02.2020) про відвід судді Тимошевської В.В. у справі № 912/2484/16.

Заяву мотивовано наявністю підстав, передбачених, зокрема, пунктом 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Так, позивач у заяві про відвід судді зазначає наступні обставини для відводу:

- суддею Тимошевською В.В. винесено упереджені ухвали у справі № 912/2484/16 від 09.01.2020 та від 03.02.2020,Ю необґрунтовано відмовивши у задоволенні шести заяв та клопотань ВАТ "Завод Агромаш"

При розгляді заяви про відвід суд Тимошевської В.В. суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Судом враховано, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція) закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення Суду у справі "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 09.01.2013).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію... окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" (заява 16695/04) від 15.07.2010).

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За приписами статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як вбачається з поданої відповідачем заяви про відвід, заявником не наведено та не обґрунтовано наявності підстав, визначених частинами першою, другою та третьою статті 35, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України.

Викладені в заяві про відвід обставини за своєю суттю є незгодою ВАТ "Завод "Агромаш" з процесуальними рішеннями судді Тимошевської В.В. по даній справі.

Крім того, суд зазначає, що заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також незгода з процесуальними рішеннями судді, наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи чи на процесуальні рішення прийнятті суддею, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ не можуть бути підставами для відводу судді.

Вказане передбачено ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Окрім того, в порушення приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) заявником не надано доказів упередженості судді Тимошевської В.В.

Відсутність таких доказів унеможливлює висновок про те, що такі побоювання є об`єктивно обґрунтованими, а не власними суб`єктивними припущеннями заявника.

За приписами ч. 7, 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Відкритого акціонерного товариства "Завод "Агромаш" від 18.02.2020 про відвід судді Тимошевської В.В. у справі № 912/2484/16.

Керуючись ст. ст. 35, 38-39, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Завод "Агромаш" від 18.02.2020 про відвід судді Тимошевської В.В. у справі № 912/2484/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Копії ухвали направити ВАТ "Завод "Агромаш" за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, а/с № 65 та за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Нагорна, 106; Олександрійській міській раді за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59 та ТОВ "ЕКОТЕХНОКОМ-ЕКСПО" за адресою: 03680, м. Київ, вул. Смольна, 7.

Ухвалу підписано 18.02.2020.

Суддя В.В.Тимошевська