ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Справа № 915/2470/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача Ярошенко І.Г. дов.№01/54-429 від 17.12.2019 ,

за участю представника відповідача Данилко С.Ф. дов.№1 від 14.01.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства Миколаївобленерго, 54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40

до відповідача: Державного підприємства Експериментальне виробництво Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України, 54018, м.Миколаїв, пр-т Богоявленський (Жовтневий), 43А

про: стягнення 62 730,95 грн.,

Акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/22-9612 від 23.12.2019 про стягнення з Державного підприємства Експериментальне виробництво Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України боргу за перевищення договірної (граничної) величини споживання електричної енергії у липні-серпні, листопаді-грудні 2018 року у сумі 62 730,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено договір від 10.03.2010 №44/6207 про постачання електричної енергії з додатками. У відповідача станом на 01.01.2019 виник борг перевищення договірної (встановленої) величини (обсягів) споживання електричної енергії у липні, серпні, листопаді, грудні 2018 року в загальній сумі 62 730,95 грн., який до теперішнього часу не сплачений. Вказує, що на час укладення договору про постачання електричної енергії від 10.03.2010 №44/6207, діяли ПКЕЕ та положення статті 26 Закону України «Про електроенергетику» в редакції, чинній на час укладення договору, який визначає, що у випадку перевищення договірної величини потужності споживачі (крім населення та навчальних закладів) сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та договірною величиною потужності, а п.п.7 п.8.1 ПКЕЕ було визначено, що за обсяг перевищення споживачем договірної величини споживання електричної енергії та величини потужності постачальник електричної енергії має право на отримання від споживача підвищеної оплати за електричну енергію відповідно до актів законодавства та умов Договору. Правовідносини між сторонами Договору з усіх питань, які були обумовлені вказаним Договором, в тому числі з питань перевищення договірних величин споживання електричної енергії, виникли ще з 10.03.2010, коли діяли норми Закону України «Про електроенергетику» та ПКЕЕ, тому права позивача за цим Договором вимагати від відповідача сплати у подвійному розмірі за обсяг перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії були набуті у період до введення в дію нових нормативно правових актів, і продовжують діяти станом на листопад 2018 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 27 січня 2020 року.

17 січня 2020 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Вказує, що 11.06.2017 набув чинності Закон України "Про ринок електричної енергії". Відповідно до пункту 23 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення цього Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про електроенергетику", крім: визначення термінів "енергогенеруючі компанії", "енергопостачальники", "оптовий ринок електричної енергії України", "учасники оптового ринку електричної енергії України", "граничні показники", "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії", "алгоритм оптового ринку електричної енергії", "оптове постачання електричної енергії», «уповноважений банк» , передбачених статтею 1, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії, статті 9, яка втрачає чинність через 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом; абзаців першого і другого частини другої статті 12, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статей 15, 15-1, 17, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії. Факт перевищення відповідачем договірних величин споживання електроенергії мав місце у липні, серпні, листопаді та грудні 2018 року, отже на час виникнення спірних правовідносин норми Закону України «Про електроенергетику», якими передбачалося відповідальність споживача, втратили чинність. Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено відповідальність за порушення споживачем договірних величин споживання електричної енергії. Позовні вимоги про стягнення боргу за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у липні, серпні, листопаді, грудні 2018 року в розмірі 62 730,95 грн. є неправомірними, тобто без належних підстав.

27 січня 2020 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відповідь на відзив в якій зазначає, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір від 10.03.2010 № 44/6207 про постачання електричної енергії з додатками № 1, 1 а, 4, 10. На підставі додатків № 1, 1а до Договору, п. 4.2.2 Договору обсяг спожитої електричної енергії понад договірну граничну величину споживання електричної енергії у липні, серпні, листопаді, грудні 2018 був розрахований Відповідачу у двократній вартості, що склало 62730,95 грн. На час до відокремлення оператора системи розподілу, постачання електричної енергії споживачам, які не мають права на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, здійснювалося відповідно до договорів про постачання електричної енергії, укладених з постачальником за регульованим тарифом. При цьому відносини, що регулюються договором з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, існували до анулювання ліцензії з постачання електроенергії за регульованими тарифом наприкінці 2018 року або до моменту зміни споживачем постачальника на обраного ним серед постачальників, на яких не покладено спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів. Таким чином, дія норми щодо нарахування подвійної вартості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії зберігається до припинення договірних відносин для споживачів-юридичних осіб, яким електрична енергія постачається постачальниками за регульованим тарифом за договорами про постачання електричної енергії. Вказує, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом від 15.11.2018 надала роз`яснення щодо нарахування двократної вартості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та зазначила, що на виконання п. 17 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про ринок електричної енергії» були прийняті Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, які набрали чинності з 11.06.2018 з одночасною втратою чинності Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996 №28. Тобто на строк дії перехідного періоду, зазначеного до кінця 2018 року, а саме на період до здійснення відокремлення оператора систем розподілу, постачання електричної енергії споживачам, які не мають права на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, здійснюватиметься відповідно до договорів про постачання електричної енергії, укладених з постачальником за регульованим тарифом відповідно до положень ПКЕЕ.

У судовому засіданні 27.01.2020 оголошено перерву до 11 лютого 2020 року.

31 січня 2020 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заперечення на відповідь на відзив в яких вказує, що жодним нормативно правовим актом, станом на час виникнення спірних правовідносин у липні 2018 році, не було передбачено право позивача нараховувати подвійну вартість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії відповідачем. Вказує, що лист комісії, на який посилається позивач, не носить обов`язкового характеру і має оцінюватися з урахуванням положень нормативно-правових актів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

10 березня 2010 року між ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» правонаступником якого є ПАТ Миколаївобленерго (далі позивач, постачальник) та Державним підприємством Експериментальне виробництво Інституту імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України (далі відповідач, споживач) було укладено договір №44/6207 про постачання електричної енергії (Далі Договір), у відповідності до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 1701 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії по кожному об`єкту споживача визначається додатком № 8 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». Приєднана потужність у точках підключення становить 1890 кВт.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Розділом 4 Договору сторони передбачили відповідальність сторін, так зокрема п.4.2 Договору передбачена відповідальність споживача.

Відповідно до п.4.2.2 Договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужність, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт/год. і більше.

Згідно п.5.1 Договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 15 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії по місяцях (кварталах) для оформлення додатку №1

«Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу». У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року.

У відповідності до п.5.2 Договору, договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях заявлених споживачем згідно з пунктом 5.1 цього Договору і погоджених постачальником обсягів, та зазначаються у додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу».

У п.9.1 Договору, визначені додатки до цього Договору: №1, 1а, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності, акт про пломбування, акт параметризації електролічильників (при наявності), погоджений графік погашення заборгованості (при наявності), акт екологічної, аварійної та технічної броні (при наявності) є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п.9.7 Договору, якщо після укладання цього Договору набрав чинності нормативно правовий акт, норми якого інакше регулюють умови цього Договору, сторони зобов`язуються керуватись цим актом та внести зміни до цього Договору.

Сторонами було укладено Додаток 1 від 05.12.2017 та Додаток № 1а від 05.12.2017 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу на 2018 рік» до Договору, якими було встановлено обсяги постачання електричної енергії споживачу.

За умовами додатку №1 до Договору, - сторони встановили, що постачальник здійснює контроль за дотриманням споживачем установлених режимів електроспоживання. У разі виявлення у споживача перевищення договірної величини обсягу споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду, визначеного у п.1 Додатку №10 цього Договору , постачальник складає акт про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії, у той же день формує повідомлення про перевищення договірної (встановленої) величини (обсягів) споживання електричної енергії та рахунок для здійснення сплати на величину перевищення договірної величини споживання електричної енергії протягом одного операційного дня.

Акт про невідповідність дій (бездіяльність) споживача умовам договору про постачання електричної енергії, повідомлення про перевищення договірної (встановленої) величини (обсягів) споживання електричної енергії та рахунок для сплати на величини перевищення договірної величини споживання електричної енергії надаються або направляються споживачу нарочно (п.3 додатку № 1 до Договору).

Відповідно до Додатку №1а до Договору, договірна величина споживання електричної енергії відповідачу у липні 2018 року була встановлена на рівні 18,359 тис. кВт.год., у серпні 2018 року на рівні 14,889 тис. кВт.год., у листопаді 2018 року на рівні 31,869 тис. кВт.год., у грудні 2018 року на рівні 30,95 тис. кВт.год. (а.с.22).

Як зазначає позивач, фактично ж споживач у липні 2018 року спожив електроенергії 38180 кВт.год, у серпні 2018 року 20585 кВт.год, у листопаді 2018 року 43167 кВт.год, у грудні 2018 року 52092 кВт.год.

У зв`язку з цим, на підставі Договору, обсяг спожитої електричної енергії понад договірну граничну величину споживання був розрахований відповідачу у двократній вартості та у липні 2018 року склав 42 840,32 грн., у серпні 2018 року склав 1 264,40 грн., у листопаді 2018 року склав 6 869,60 грн., у грудні 2018 року склав 11 756,63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальником були виставлені відповідачеві рахунки на оплату за перевищення договірної величини споживання електричної енергії (а.с.30, 32, 35, 38), які були не сплачені, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.275 Господарського Кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Так, частиною 6 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", яка була чинною на момент укладення договору №44/6207 від 10.03.2010, було передбачено, що споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії.

Однак 11.06.2017 набув чинності Закон України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до пункту 23 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону було визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про електроенергетику", крім: визначення термінів "енергогенеруючі компанії", "енергопостачальники", "оптовий ринок електричної енергії України", "учасники оптового ринку електричної енергії України", "граничні показники", "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії", "алгоритм оптового ринку електричної енергії", "оптове постачання електричної енергії", "уповноважений банк", передбачених статтею 1, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статті 9, яка втрачає чинність через 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом; абзаців першого і другого частини другої статті 12, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статей 15, 15 1, 17, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії.

Таким чином, з 11.06.2017 чинне законодавство не передбачає відповідальності за порушення договірних величин споживання електричної енергії та не визначає її розміру.

Згідно зі статтею 55 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)", за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного Кодексу України).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Відповідно до п.9.7 Договору, якщо після укладання цього Договору набрав чинності нормативно правовий акт, норми якого інакше регулюють умови цього Договору, сторони зобов`язуються керуватись цим актом та внести зміни до цього Договору.

Факт перевищення відповідачем договірних величин споживання електроенергії мало місце у липні 2018 року, серпні 2018 року, листопаді 2018 року та грудні 2018 року, тобто після вищевказаних змін у законодавстві.

Крім того, за перевищений обсяг фактично спожитої електроенергії відповідач сплатив у повному обсязі, що підтверджено представником позивача у судовому засіданні, тобто відповідач виконав вимоги закону та зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії.

Також, 11.06.2018 року втратила чинність Постанова Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» на підставі набрання чинності Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312.

Пункт 3.2.6 Постанови № 312 від 14.03.2018 передбачає істотні умови договору постачання електричної енергії, серед яких відсутнє поняття «договірна величина» та відповідальність за перевищення договірних величин.

Відповідно до ст. 276 Господарського кодексу України (в редакції, яка діє з 11.06.2017) пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Враховуючи вищевикладене у спірний період (липень, серпень, листопад, грудень 2018 року) нормами чинного законодавства України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено відповідальності за порушення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та не визначено розміру такої відповідальності.

Пунктом 2.1 Договору, зокрема визначено, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України.

Отже, при виконанні Договору сторони повинні враховувати положення саме чинного законодавства, яке, як встановлено судом, не встановлює розміру відповідальності за перевищення договірних величин споживання електричної енергії. Сторони Договору повинні при виконанні Договору узгоджувати свою поведінку з урахуванням положень саме чинного законодавства, яке не передбачає відповідальності за перевищення договірних величин споживання електричної енергії.

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що відповідальність за перевищення договірної (граничної) величини споживання електричної енергії передбачена умовами договору, який є обов`язковим до виконання, оскільки п.4.2.2 договору №44/6207 не відповідає чинному законодавству та п.9.7 Договору, сторони узгодили, якщо після укладання цього Договору набрав чинності нормативно правовий акт, норми якого інакше регулюють умови цього Договору, сторони зобов`язуються керуватись цим актом та внести зміни до цього Договору

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у разі відмови в позові судовий збір підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 11.02.2020, повний текст рішення складено та підписано суддею 17.02.2020.

Суддя Н.О. Семенчук