ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Справа № 924/904/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Бровчук М.В.

відповідача: Мазуркевич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Славутське лісове господарство" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 (повний текст складено 21 грудня 2019 року, суддя Виноградова В.В.)

за позовом Державного підприємства "Славутське лісове господарство"

до Бражука Івана Борисовича

про стягнення 584601 грн.м

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 частково задоволено позов Державного підприємства "Славутське лісове господарство" Хмельницької області до Бражука Івана Борисовича про стягнення 584601,00 гривень. Присуджено до стягнення з Бражука Івана Борисовича на користь Державного підприємства "Славутське лісове господарство" 286421,00 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч чотириста двадцять одну гривню 00 коп.) коштів, 4296,32 грн. (чотири тисячі двісті дев`яносто шість гривень 32 коп.) витрат зі сплати судового збору, 2450,00 грн. (дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. У решті позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що заявлені до стягнення кошти в сумі 298180,00 грн, сплачені відповідно до платіжних доручень від 01 вересня 2017 року №1633, від 13 жовтня 2017 року №116, від 20 жовтня 2017 року №1689 не можуть бути стягнуті в порядку приписів статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті, оскільки у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Разом з тим, матеріали справи не містять і сторонами не надано достатніх, належних і допустимих доказів існування договірних відносин між ними з приводу поставки товарів на суму 286421,00 грн, що сплачена позивачем на рахунок відповідача платіжними дорученнями від 21 жовтня 2016 року №1340 в сумі 99421,00 грн, від 28 жовтня 2016 року №1344 в сумі 98000,00 грн, від 26 вересня 2017 року №1661 в сумі 89000,00 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Державне підприємство "Славутське лісове господарство" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 в частині відмови у позові та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги ДП "Славутське лісове господарство" задоволити повністю, стягнувши додатково з Бражука Івана Борисовича на рахунок ДП "Славутський лісгосп" 298180 грн. безпідставно отриманих коштів.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що надані у справу накладні з відображеним в них змістом ніби господарських операцій не можуть бути доказами наявності підстав для здійснення платежів за наявними в справі платіжними дорученнями - за будматеріали (матеріали), оскільки не дають змоги охарактеризувати об`єкт господарських операцій (товар). Окрім того, не ідентифіковано осіб, які їх підписали, зокрема представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції не зміг пояснити яким чином відповідач ідентифікував громадянин ОСОБА_2 , як особу уповноважену підприємством на отримання товарно-матеріальних цінностей, зазначених в накладних, а саме відпуск товару державному підприємству, а не сторонній особі.

Крім того, господарським судом Хмельницької області, всупереч вимогам частини 4 статті 236 та частини 4 статті 75 ГПК України не взято до уваги обставини, встановлені постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 жовтня 2019 року у справі №924/173/19, якою касаційну скаргу фізичної особи-підприємця залишено без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 17 травня 2019 року і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 серпня 2019 року залишено без змін, де дано оцінку фактично ідентичним обставинам.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 січня 2020 року у справі №924/904/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Славутське лісове господарство" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 та призначено розгляд апеляційної скарги на 18 лютого 2020 року об 12:00 год.

Від представника ДП "Славутське лісове господарство" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з проханням доручити її проведення господарському суду Хмельницької області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 лютого 2020 року у справі №924/904/19 відмовлено ДП "Славутське лісове господарство" у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку із відсутністю технічної можливості.

Від відповідача - Бражука Івана Борисовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Однак, Бражук І.Б. у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року в частині задоволення позовних вимоги скасувати та відмовити ДП "Славутське лісове господарство" у стягненні з Бражука Івана Борисовича на користь позивача 286421 грн. коштів, 4296,32 грн. витрат зі сплати судового збору, 2450 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Однак, колегія суддів не приймає до розгляду прохальну частину відзиву Бражука І.Б. на апеляційну скаргу в частині скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року в частині задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 в частині відмови у позові ДП "Славутське лісове господарство" про стягнення з Бражука Івана Борисовича 298180 грн. безпідставно отриманих коштів.

Таким чином, частина позовних вимог, які були задоволені місцевим господарським судом не є предметом апеляційного оскарження, а відтак не розглядаються. У випадку незгоди Бражука І.Б. з рішенням господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року він не позбавлений можливості з дотриманням вимог ГПК України подати апеляційну скаргу.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 переглядається в оскаржуваній частині.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДП "Славутське лісове господарство" як платником було перераховано на користь отримувача - ФОП Бражук І.Б. кошти відповідно до платіжних доручень: від 21.10.2016 №1340 в сумі 99421,00 грн із призначенням платежу "за техніку згідно рах.№34 від 18.10.2016р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено", від 28.10.2016 р. №1344 в сумі 98000,00 грн ("за техніку згідно рах.№34 від 18.10.2016р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"), від 01.09.2017 №1633 в сумі 98900,00 грн ("за матеріали згідно рах.б/н від 31.08.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"), від 26.09.2017 №1661 в сумі 89000,00 грн ("за матеріали згідно рах.б/н від 20.09.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"), від 13.10.2017 №116 в сумі 99500,00 грн ("за будматеріали згідно рах.№124 від 10.10.2017р. без ПДВ"), від 20.10.2017 №1689 в сумі 99780,00 грн. ("за матеріали згідно рах.354н від 19.10.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"), від 11.01.2018 №1815 в сумі 99780,00 грн. ("за матеріали згідно рах.4 від 09.01.2018р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено").

Відповідно до платіжного доручення від 12.01.2018 №158 ФОП Бражуком І.Б. перераховано ДП "Славутське лісове господарство" кошти в сумі 99780,00 грн з призначенням платежу "повернення помилково перерахованих коштів від 11.01.2018".

При вирішенні спору судами приймається до уваги те, що приписами частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідачем як фізичною особою-підприємцем припинено господарську діяльність 31 жовтня 2017 року.

Згідно з правовою позицією, викладеною в пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

З огляду на викладене, господарські суди розглядають справи, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно з актом від 08 січня 2019 року №07-08/2 планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства "Славутське лісове господарство" за період з 01 січня 2016 року по завершений місяць 2018 року, складеним управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, ревізію проведення безготівкових операцій в національній та іноземній валюті проведено суцільним способом по 10 контрагентах, серед яких ФОП Бражук І.Б. Зазначено, що ревізією встановлено, що всі суми коштів, перераховані наведеним в акті контрагентам з рахунків, відображені в журналі-ордері №2 та віднесено на розрахунки з контрагентами у журналі ордері №9-1 по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками". Суми обігу коштів вказаних в банківських виписках відповідають даним за відповідними рахунками бухгалтерського обліку відображених в журналі-ордері №2. Перераховані, згідно виписок банків, контрагентам кошти по бухгалтерському обліку в повному обсязі відображено по розрахунках з установами, організаціями, підприємствами.

Ревізію правильності відображення дебіторської та кредиторської заборгованості і стану претензійно-позовної роботи проведено вибірковим способом. Зокрема, зазначено, що ревізією відповідності сплаченої вартості товарів, робіт та послуг умовам укладених договорів, відповідність кількості та асортименту отриманих товарів, робіт та послуг умовам договорів порушень не встановлено.

При цьому ревізією законності списання дебіторської заборгованості встановлено, що в грудні 2016 року по бухгалтерських регістрах аналітичного обліку по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" та рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" без підтверджуючих первинних бухгалтерських документів списано дебіторську заборгованість в сумі 8476219,25 грн, в тому числі по рахунку 631 - 8472619,25 грн, по рахунку 361 - 3600,00 грн, з яких ФОП Бражук І.Б. - 197421,00 грн.

Як висновок в акті відображено, що в порушення вимог частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1996 року №996-ХІ в 2016 році по бухгалтерському обліку підприємства без підтверджуючих первинних бухгалтерських документів списано дебіторську заборгованість по розрахунках з фізичними особами-підприємцями, наявність якої в обліку фізичних осіб-підприємців не підтверджена, на суму 6261048,00 грн, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на вказану суму. Порушення допущено колишнім заступником директора з фінансово-економічних питань - головним бухгалтером ОСОБА_2, яким складалась фінансова звітність та здійснювався контроль за діяльністю бухгалтерської служби.

Також в акті зазначено, що ревізією достовірності заборгованості, яка відображена за даними бухгалтерського обліку ДП "Славутське лісове господарство" та підтверджена наявними документами, встановлено, що по бухгалтерському обліку підприємства в журналі-ордері №9-1 станом на 01.10.2018 року на рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками" обліковується дебіторська заборгованість в сумі 10151984,74 грн., яка є довготривалою по 9-ти контрагентах. Вказана заборгованість виникла в періоді з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2018 року внаслідок перерахування контрагентам, без укладання договорів, коштів та відображення по бухгалтерському обліку одержання товарів, робіт та послуг, зокрема ФОП Бражук І.Б. на суму 387180,00 грн, з неї в 2017 - 387180,00 грн, 2018-0,0 гривень.

Крім того, в акті відображено, що відповідно до пояснення директора Підприємства Сапожніка В.В.: "Платіжні документи на перерахування коштів ФОП Герасимчук О.А., ФОП Гурківський О.В., ФОП Чернюк В.О., ФОП Чернюк Р.О., ФОП Чик А.М., ФОП Бражук І.Б., ФОП Ковальчук Л.В., ФОП Кухарець Г.Г., МКП "Інпол-Сервіс" та МКП "Інтек-Сервіс" мною не підписувались, розпоряджень для перерахування коштів вищевказаним суб`єктам господарювання мною не надавались ні гол.бухгалтеру ОСОБА_2, ні бухгалтеру-касиру". В ході ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області направлено запити вищевказаним фізичним особам-підприємцям щодо надання інформації про стан взаєморозрахунків з ДП "Славутське лісове господарство" з наданням оборотної відомості по розрахунках, копії накладних на відпущені товарно-матеріальні цінності, стан заборгованості на звітні дати.

Відомостей про отримання відповіді на вищезазначений запит від Бражука І.Б. акт не містить.

Також зазначено, що ревізією дотримання строків та порядку проведення інвентаризації розрахунків встановлено, що в порушення частини 1 статті 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV, пункту 7 розділу III "Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року №879 інвентаризація розрахунків інвентаризаційною комісією ДП "Славутське лісове господарство" в періоді з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року не проводилась.

У матеріали справи надано лист позивача від 26 липня 2018 року №464, адресований ОСОБА_2 , про виявлення незрозумілих перерахувань коштів під час роботи комісії по доцільності та правильності списання та використання матеріальних цінностей з проханням з`явитися для дачі пояснень.

Листом від 10 серпня 2018 року №484 позивач звернувся до Шепетівської місцевої прокуратури з проханням провести розслідування щодо фактів безпідставного перерахування значних коштів суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі ФОП Бражуку І.Б.

Шепетівською місцевою прокуратурою повідомлено позивача про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 за фактом привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб; матеріали провадження направлено за підслідністю до СВ Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області (лист від 10 серпня 2018 року №8223вих18).

У матеріалах справи наявна ухвала Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2018 року у справі №682/2382/18 про задоволення клопотання ст. слідчого Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області про тимчасовий доступ до документів ФОП Бражука Івана Борисовича у кримінальному провадженні №№0000028 від 10 серпня 2018 року та надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у ФОП Бражука Івана Борисовича, та на подальше вилучення дублікатів документів: договорів про надання послуг ФОП Бражуком І.Б. для ДП "Славутський лісгосп" за 2017-2018 роки; договорів купівлі-продажу продукції ФОП Бражуком І.Б. в ДП "Славутський лісгосп" за 2017-2018 роки; видаткових накладних з відомостями щодо розрахунків ФОП Бражука І.Б. з ДП "Славутський лісгосп"; доручень (правоустановчих документів), виданих директором ДП "Славутський лісгосп", що надають право на отримання товару чи приймання послуг, наданих ФОП Бражуком І.Б. за 2017-2018 роки; актів виконаних робіт ФОП Бражуком І.Б. для ДП "Славутський лісгосп" за 2017-2018 роки; рахунків, виписаних ФОП Бражуком І.Б. для ДП "Славутський лісгосп", для здійснення розрахунків.

Також надано протокол тимчасового доступу до речей і документів від 12 вересня 2018 року на підставі ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2018 року про тимчасовий доступ до речей і документів; опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 12 вересня 2018 року, до якого включено: копію накладної №15 від 04 вересня 2017 року Бражука І.Б . про відпуск товару ДП "Славутське ЛГ" на суму 98900,00 грн, копію накладної №22 від 16.10.2017 Бражука І.Б. про відпуск товару ДП Славутське ЛГ" на суму 99500,00 грн, копію накладної №24 від 24.10.2017 Бражука І.Б. про відпуск товару ДП "Славутське ЛГ" на суму 99780,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2019 року у справі №682/2382/18 було задоволено клопотання ст. слідчого Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області про тимчасовий доступ до документів ФОП Бражука Івана Борисовича у кримінальному провадженні №0000028 від 10 серпня 2018 року та надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у ФОП Бражука Івана Борисовича, та на подальше вилучення дублікатів документів: договорів про надання послуг ФОП Бражуком І.Б. для ДП "Славутське лісове господарство" за 2016-2018 роки; договорів купівлі-продажу продукції ФОП Бражуком І.Б. з ДП "Славутське лісове господарство" за 2016-2018 роки; рахунків за 2016-2018 роки; видаткових накладних за 2016-2018 роки щодо розрахунків ФОП Бражука Івана Борисовича з ДП "Славутське лісове господарство", актів виконаних робіт ФОП Бражуком І.Б за 2016-2018 роки; рахунків, виписаних ФОП Бражуком І.Б. для ДП "Славутське лісове господарство".

На підставі ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2019 року складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21 березня 2019 року та опис речей і документів, які були вилучені: накладна №15 від 04 вересня 2017 року Бражука І .Б. про відпуск товару ДП "Славутське ЛГ" на суму 98900,00 грн, накладна №22 від 16 жовтня 2017 року Бражука І.Б. про відпуск товару ДП Славутське ЛГ" на суму 99500,00 грн, накладна №24 від 24 жовтня 2017 року Бражука І.Б. про відпуск товару ДП "Славутське ЛГ" на суму 99780,00 гривень.

В акті внутрішньої перевірки державного підприємства "Славутське лісове господарство" щодо доцільності та правильності списання та використання матеріальних цінностей, використання грошових коштів та звірки розрахунків з окремими суб`єктами підприємницької діяльності від 21 вересня 2018 року зазначено, що на підставі наказу Державного підприємства "Славутське лісове господарство" від 05 червня 2018 року №78 комісією проведено перевірку бухгалтерії щодо доцільності та правильності списання та використання матеріальних цінностей, використання грошових коштів підприємства. Для аналізу бралася первинна документація: товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі робіт, товарів та послуг, видаткові накладні, виписки по банківських рахунках за 2017, 2018 роки. В результаті перевірки встановлено наступне. Під час аналізу банківських рахунків підприємства було виявлено систематичні перерахунки коштів підприємства підприємцям, в тому числі ФОП Бражук І.Б. загальною сумою 387180 грн.

В акті відображено, що під час дослідження первинних документів по зазначеним підприємцям жодних договорів, рахунків на оплату, видаткових накладних чи актів приймання-передачі товарів або послуг щоб підтверджували призначення перерахованих коштів виявлено не було. Жодних товарів від зазначених підприємців в ДП "Славутське лісове господарство" не поступало, жодні роботи даними підприємцями не виконувалися. Загальна сума безпідставно перерахованих коштів за 2017, 2018 роки складає 11139115 грн. Також під час перевірки виписок по банківських рахунках було виявлено факт підробки даних виписок, які подавалися головним бухгалтером ОСОБА_2 (який безпосередньо відповідав за перерахунки коштів) для формування оперативної звітності про рух грошових коштів. Комісією було встановлено те, що журнали-ордера за 2017-2018 роки в роздрукованому вигляді відсутні, а ведуться тільки в електронному вигляді (за вказівкою головного бухгалтера ОСОБА_2). При перевірці на відповідність даних по журналах-ордерах з даними статистичної звітності виявлені деякі розбіжності, а саме: не відповідність дебіторської та кредиторської заборгованості зазначеної в статистичних звітах з даними відображеними в журналах-ордерах підприємства, невідповідність залишків по банках зазначених в статистичній звітності фактичним даним. За висновком акта комісія вбачає в цьому правопорушення, яке тягне за собою кримінальну відповідальність та вважає за необхідне матеріали передати до правоохоронних органів.

Наказом директора ДП "Славутське лісове господарство" від 28 вересня 2018 року №37к ОСОБА_2, заступника директора з фінансово-економічних питань, головного бухгалтера звільнено з роботи по пункту 4 статті 40 КЗпП України (прогули на роботі без поважних причин) з 28 вересня 2018 року. Останній день роботи вважати 31 серпня 2018 року.

Позивач звернувся до фізичної особи-підприємця Бражука І.Б. з претензією від 16 січня 2019 року №25, в якій просив повернути безпідставно перераховані кошти в термін 7 робочих днів з моменту отримання претензії.

Відповідачем у матеріали справи надано копії накладних, виписаних ФОП Бражук І.Б. для ДП "Славутське лісове господарство", підписані від імені одержувача ОСОБА_2 , зокрема: від 24 жовтня 2017 року №24 на суму 99780,00 грн, від 16 жовтня 2017 року №22 на суму 99500,00 грн, від 04 вересня 2017 року №15 на суму 98900,00 грн, а також відповідних рахунків: від 19 жовтня 2017 року №б/н на суму 99780,00 грн, від 10 жовтня 2017 року №124 на суму 99500,00 грн, від 31 серпня 2017 року №б/н на суму 98900,00 грн.

У матеріали справи надано довідку позивача, в якій зазначено, що останній не отримував товарно-матеріальних цінностей від ФОП Бражука І.Б. з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року; довіреності на право отримання товарно-матеріальних цінностей від ФОП Бражука І.Б. з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року ДП "Славутський лісгосп" не видавав; будь-яких договорів на поставку продукції (послуг) між ФОП Бражук І.Б. та ДП "Славутський лісгосп" з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року не укладалось.

Також у матеріалах справи наявний зведений реєстр перерахування ДП "Славутське лісове господарство" коштів суб`єктам господарювання, від яких не отримано товарів, робіт та послуг за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2018 року.

Крім того, надано копії балансу (звіту про фінансовий стан) на 31 грудня 2017 року та на 31 грудня 2018 року, звіту про власний капітал за 2017 рік та за 2018 рік, звіту про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2017 рік та за 2018 рік, звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2017 рік, за 2018 рік та за 9 місяців 2019 року, приміток до річної фінансової звітності за 2017 рік та за 2018 рік, звіту про виконання виробничого плану по лісовому господарству за січень-грудень 2018 року.

Позивач, вказуючи на те, що грошові кошти в розмірі 584601,00 гривень, перераховані ним на рахунок відповідача, отримані останнім без достатніх на те правових підстав, на вимогу позивача відповідачем не повернуті, звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом про їх стягнення з відповідача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене місцевий господарський суд прийшов до висновку про відмову у позові в частині стягнення 298180 грн., які сплачені відповідно до платіжних доручень від 01 вересня 2017 року №1633, від 13 жовтня 2017 року №116, від 20 жовтня 2017 року №1689, оскільки у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Разом з тим, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, а отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi вказаної норми лише за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

За таких обставин, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна (грошових коштів), стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна (грошових коштів) однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна (грошових коштів) відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 298180 грн, підтвердженням чого є платіжні доручення від 01 вересня 2017 року №1633 в сумі 98900,00 грн ("за матеріали згідно рах.б/н від 31.08.2017р. без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено"), від 13 жовтня 2017 року №116 в сумі 99500,00 грн ("за будматеріали згідно рах.№124 від 10.10.2017р. без ПДВ"), від 20 жовтня 2017 року №1689 в сумі 99780,00 грн. ("за матеріали згідно рах.354н від 19 жовтня 2017 року без ПДВ пров. проц. закуп. не передбачено").

Разом з тим відповідачем у матеріали справи надано копії рахунків на оплату ДП "Славутське лісове господарство" за товар, а саме: від 31 серпня 2017 року №б/н на суму 98900,00 грн, від 10 жовтня 2017 року №124 на суму 99500,00 грн (у рахунку фактично зазначено про оплату комп`ютерної техніки), від 19 жовтня 2017 року №б/н на суму 99780,00 грн, а також накладних, виписаних ФОП Бражук І.Б. для ДП "Славутське лісове господарство" на поставку товару, а саме: від 24 жовтня 2017 року №24 на суму 99780,00 грн, від 16 жовтня 2017 року №22 на суму 99500,00 грн, від 04 вересня 2017 року №15 на суму 98900,00 гривень.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (стаття 639 ЦК України).

У частині 1 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо його сторони у відповідній формі дійшли згоди у відношенні всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 Цивільного кодексу України).

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що позивачем здійснено перерахування відповідачу коштів на підставі рахунків б/н від 31 серпня 2017 року, №124 від 10 жовтня 2017 року, №354н від 19 жовтня 2017 року, які зазначені в призначенні платежів та копії яких долучено до матеріалів справи. У підтвердження поставки товарів на визначені у вищезазначених рахунках суми та товар відповідачем надано копії накладних, які містять підпис відповідача про передачу та представника позивача про прийняття товарів.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З аналізу наданих у матеріали справи доказів та враховуючи зміст вищенаведених положень законодавства місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про те, що між сторонами виникли зобов`язальні, зокрема, договірні правовідносини, а саме: з договору поставки, з огляду на що кошти, перераховані позивачем за платіжними дорученнями від 01 вересня 2017 року №1633 в сумі 98900,00 грн, від 13 жовтня 2017 року №116 в сумі 99500,00 грн, від 20 жовтня 2017 року №1689 в сумі 99780,00 грн отримані відповідачем за наявності правової підстави та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявлені до стягнення кошти в сумі 298180,00 грн, сплачені відповідно до платіжних доручень від 01 вересня 2017 року №1633, від 13 жовтня 2017 року №116, від 20 жовтня 2017 року №1689 не можуть бути стягнуті в порядку приписів статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуті, оскільки у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. При цьому, правовідносини сторін у цій частині регулюються нормами зобов`язального права, а не статтею 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилається апелянт як на підставу позовних вимог.

Щодо посилань апелянта на зазначення в акті ревізії від 08 січня 2019 року про відсутність первинних бухгалтерських документів, колегією суддів враховується надання відповідачем засвідчених копій рахунків та відповідних накладних на постачання позивачу товару. Доводи апелянта про недійсність та фальсифікацію зазначених документів колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки скаржником не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження цієї обставини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу як позивача так і відповідача, що акт ревізії від 08 січня 2019 року немає визначального значення для розгляду даної справи, оскільки предметом позову є безпідставно отримані кошти на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, а предметом дослідження є первинні бухгалтерські документи.

Крім того, судом не беруться до уваги посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №924/173/19, оскільки обставини справи №924/173/19 є відмінними від тих, що виникли між сторонами у цій справі, зокрема, в частині наявності між сторонами договірних відносин та їх належного підтвердження.

Безпідставними є також доводи апелянта щодо неправильного розподілу витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представником позивача подано клопотання (від 30.10.2019) про збільшення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, на 5000,00 грн та, відповідно, стягнення з відповідача, крім 8769,02 грн судового збору, 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, місцевий суд дійшов вірного висновку про покладення на відповідача 2450,00 грн витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Таким чином, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині не вбачається.

Представником відповідача у відзиві на апеляційну скаргу заявлено до стягнення з позивача 5500 грн. витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Стаття 129 ГПК України унормовує розподіл судових витрат. Так, відповідно до частин 4, 5, статті 129 ГПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:) чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В матеріалах справи міститься поданий представником відповідача ордер серії ХМ №005957 на надання правової допомоги адвокатом Мазуркевич О.С., угода про виплату гонорару відповідно до угоди про надання правової допомоги у господарському процесі від 10 лютого 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 12 лютого 2020 року.

Отже, враховуючи той факт, що в задоволенні апеляційної скарги було відмовлено, а відповідачем, згідно з вимогами статті 74 ГПК України, було доведено надання йому вказаних послуг у суді апеляційної інстанції беручи до уваги норми статей 126, 129 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмір 5500 грн.

Окрім того, виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Заперечень на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу від позивача до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Славутське лісове господарство" на рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року у справі №924/904/19 в частині відмови у позові на суму 298180 грн. залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Славутське лісове господарство" (Хмельницька область, м.Славута, вул.Кузовкова, буд. 1, ) на користь Бражука Івана Борисовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 5500 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/904/19 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "20" лютого 2020 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.