УХВАЛА

м. Київ

14.02.2020Справа № 910/15292/18

За поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа

у справі № 910/15292/18

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп"

до ОСОБА_1

про стягнення 463967,53 грн

Суддя Гумега О.В.

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення сторін; з повідомленням приватного виконавця.

Установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця за договором оренди (відповідач) про стягнення 463967,53 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі у справі № 910/15292/18 позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп" 288000 грн. 00 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 18159 грн. 16 коп. заборгованості зі сплати вартості спожитої електроенергії, 2979 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 4829 грн. трьох відсотків річних, 150000 грн. збитків, 6959 грн. 51 коп. судового збору.

25.02.2019, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі № 910/15292/18, яке набрало законної сили 22.02.2019, видано наказ.

13.02.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа (далі - подання).

Відповідно до частини 4 статті 337 Господарського процесуального кодексу України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 розгляд подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (далі - боржник) без вилучення паспортного документа у справі № 910/15292/18 призначено на 14.02.2020 о 12:00 год.

У судове засідання, призначене на 14.02.2020, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кравець Вадим Валентинович (далі - приватний виконавець) не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином. Неявка приватного виконавця не перешкоджає розгляду поданого приватним виконавцем подання.

Розглянувши подання та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

На обґрунтування подання, приватний виконавець зазначив, що при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/15292/18 від 25.02.2019 ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2019, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Однак, всупереч вказаній вимозі, боржник декларацію приватному виконавцю не подав, рішення суду не виконав. У подальшому приватний виконавець здійснив виклики (12.08.2019 та 02.12.2019), проте на вказані виклики боржник не з`явився.

Зважаючи на вказані обставини, приватний виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, боржник не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, при цьому всі примусові заходи приватного виконавця щодо виконання судового рішення виявились безрезультатними.

У поданні приватний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї наказом № 910/15292/18, виданим 25.02.2019, про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіоніт Груп" (04205, м. Київ, просп. Оболонський, буд. 22-В, кв. 97; ідентифікаційний код 39257236) 288000 (двісті вісімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 18159 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 16 коп. заборгованості зі сплати вартості спожитої електроенергії, 2979 (двi тисячi дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 37 коп. інфляційних втрат, 4829 (чотири тисячi вісімсот двадцять дев`ять) грн. трьох відсотків річних, 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. збитків, 6959 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 51 коп. судового збору.

Судом досліджено матеріали виконавчого провадження № 59468737, додані приватним виконавцем до подання, з яких вбачається, що на виконання рішення у даній справі приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження постановою від 05.07.2019, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Матеріали виконавчого провадження містять докази направлення цієї постанови приватним виконавцем боржнику та її отримання останнім 11.07.2019. На твердження приватного виконавця, боржник декларацію приватному виконавцю не подав, наразі докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Також, 05.07.2019 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено на виконання до АТ "Ощадбанк", АТ АКБ "АРКАДА", ФІЛІЯ РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР "АТ КБ ПРИВАТБАНК", АТ "УКРСОЦБАНК", постанову про арешт майна боржника, внесено відповідні відомості до реєстрів.

Крім того, приватний виконавець направив запити до Пенсійного фонду України, ДФСУ, ГУ МВС, ГУ Держгеокадастру у місті Києві, КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації".

З наявних в матеріалах виконавчого провадження відповідей на запити приватного виконавця судом встановлено таке: відповідно до відповіді АТ АКБ "АРКАДА" - дана фізична особа не обслуговується у банку, відповідно до відповіді АТ "Ощадбанк" - залишок коштів на рахунку боржника 0,00 грн, відповідно до відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено, відповідно до відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено, відповідно до відповіді ДФСУ про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом в ДРФО відсутня, також повідомлено, що у ГУ МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Відповідно до інформації, наданої Комунальним підприємством Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, надано технічну документацію та відповідний договір.

02.12.2019 приватним виконавцем було здійснено виїзд за вказаною адресою, однак двері ніхто не відчинив, що підтверджується актом приватного виконавця від 02.12.2019.

Приватний виконавець також направив на адресу боржника виклики від 12.08.2019 № 1006 та від 02.12.2019 № 2067. На твердження приватного виконавця, на вказані виклики боржник не з`явився.

03.02.2020 приватним виконавцем повторно здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , однак боржника за вказаною адресою не застав, що підтверджується актом приватного виконавця від 03.02.2020.

Згідно з інформацією, наданою Державною міграційною службою України за наявними даними бази ДМСУ ОСОБА_1 (боржник), ІНФОРМАЦІЯ_1 . документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 09.08.2013 органом видачі 8027.

Зважаючи на викладене, приватний виконавець стверджує, що на даний час рішення суду у справі № 910/15292/18 не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів в самостійному порядку.

Статтею 337 ГПК України унормовано, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз наведених норм, дає підстави для висновку про те, що вказаний захід як виключний захід забезпечення виконання судового рішення, обов`язковою ж умовою задоволення такого подання є ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї від 16.09.1963 (набув чинності для України 11.09.1997), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 (набув чинності для України 26.03.1976) передбачено, що кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Суд зазначає, що така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, в розумінні ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", матеріалами справи не підтверджена.

Так, неявка боржника на виклики приватного виконавця та ненадання відомостей про доходи товариства не є підставою для застосування до боржника такого виключного заходу як обмеження виїзду за кордон боржника, враховуючи при цьому, що приватним виконавцем не було додано до подання будь-яких доказів направлення боржнику виклику приватного виконавця від 12.08.2019 № 1006, а на підставі наданих приватним виконавцем доказів направлення боржнику виклику приватного виконавця від 02.12.2019 № 2067, не можливо встановити, чи сам боржник отримав цей виклик, до того ж, відповідно до відомостей за критеріями пошуку по штрих-коду рекомендованих повідомлень на офіційному сайті АТ "Укрпошта" виклик приватного виконавця отримано 06.01.2020, тоді як боржника було зобов`язано з`явитись до виконавця 10.12.2019 о 11:00 год. Крім того, приватним виконавцем не було надано суду актів, що засвідчують неявку боржника до приватного виконавця на виклики від 12.08.2019 та від 02.12.2019.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

З наданих приватним виконавцем пояснень і доказів вбачається, що за боржником зареєстровано на праві власності таке майно: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. При цьому судом враховано, що 04.02.2020 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на належне боржнику майно, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та встановлено обмеження права користування цим майном.

Водночас, з наданих приватним виконавцем пояснень і доказів також вбачається, що кошти на рахунках боржника у банківських установах відсутні, а також відсутні зареєстровані за боржником транспортні засоби та земельні ділянки, на які може бути звернено стягнення.

Крім того, згідно наданих на запити приватного виконавця відповідей Пенсійного фонду України, ДФСУ вбачається, що не знайдено інформацію про особу боржника, яка б свідчила, що боржник працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, відсутня інформація про останнє місце роботи боржника, відсутня інформація про те, що боржник отримує пенсію, відсутня інформація про джерела отримання доходів боржника.

Суд також звертає увагу, що згідно здійснених приватним виконавцем запитів про перетин боржником державного кордону України не вбачається, що ОСОБА_1 перетинала кордон України.

Отже, наведене може свідчити про неумисне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Також, приватним виконавцем не доведено, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України боржника реально забезпечить виконання рішення суду у даній справі № 910/15292/18, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції/ покарання за невиконання боржником рішення, а має на меті саме забезпечення виконання цього рішення суду.

Разом з цим, приватний виконавець не надав доказів, які б доводили необхідність застосування судом такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа у суду відсутні.

Керуючись ст. 234, 235, 337 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.02.2020.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега