ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 лютого 2020 року м. ТернопільСправа № 921/125/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянувши заяву б/н від 11.02.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (юридична адреса: вул Шевченка, 171, м Теребовля, Тернопільська область, 48100; поштова адреса: а/с 10880, Львів, 79002)

про видачу судового наказу

про стягнення з боржника - Фізичної особи - підприємця Бовтун Ігоря Володимировича (с Кривчики, Збаразький район, Тернопільська область, 47313) 30426,40 грн заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 11.02.2020 (вх 144 від 18.02.2020) про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Бовтун Ігоря Володимировича 30426,40 грн заборгованості, яка складається з: 20000,20 грн - боргу, 4000,04 грн - штрафу, 3052,12 грн - пені, 3174,16 грн - 28% річних, 199,88 грн - інфляційних нарахувань, які виникли на підставі договору поставки товарів №РЕ/ТН/93/18 від 25.05.2018.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням з боку боржника (ФОП Бовтун І.В.) умов договору №РЕ/ТН/93/18 від 25.05.2018 в частині оплати за отриманий товар, у відповідності до умов вказаного договору.

Відповідно до п 1.1, п 1.2 договору №РЕ/ТН/93/18 від 25.05.2018 постачальник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт") зобов`язався поставити і передати у власність покупця (Фізичної особи - підприємця Бовтун Ігоря Володимировича) будівельні матеріали (товар), для використання у господарській діяльності, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору. Асортимент товару, його кількість, дата поставки і ціна визначаються згідно видаткових накладних (накладних). Ціни на кожну наступну поставку встановлюються в накладних.

Накладні мають силу протоколу узгодження ціни і є підставою для приведення розрахунків між сторонами, вони мають також силу додатків до даного договору і є його невід`ємною частиною (п 1.3 правочину).

Відповідно до п 2.5 договору перехід права власності на поставлену партію товару відбувається в момент підписання накладної.

Згідно п 4.1, п 4.2 правочину форма оплати: протягом 30 календарних днів від дати отримання товару уповноваженою особою покупця. Розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування суми вартості товару у безготівковому порядку в гривнях на поточний банківський рахунок постачальника. Загальна сума договору складає суму всіх накладних, на підставі яких здійснюється постачання продукції у відповідності із цим договором.

У випадку порушення строків передбачених даним договором, винна сторона сплачує іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки (п 5.2 договору).

Відповідно до п 5.3 правочину у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

За прострочення оплати покупець сплачує постачальнику 28% річних від простроченої суми (п 5.5 договору).

У п 5.6 правочину сторонами обумовлено, що спеціальна позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів річних, втрат від інфляції) встановлюється в три роки.

Договір вступає в дію з дати його підписання і діє до 31 грудня 2018 pоку, а в частині розрахунків, нарахування пені, штрафу, процентів річних, інфляційних втрат - до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п 7.1 договору).

Відповідно до ч 2 ст 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не перевищує 210200 грн) (ч 1 ст 148 ГПК України).

В обґрунтування заявленої до стягнення суми основного боргу стягувачем подано підписані без застережень зі сторони стягувача та боржника видаткові накладні № ТН 000004190 від 31.05.2018 на суму 12386,70 грн, № ТН 000004430 від 05.06.2018 на суму 7929 грн, № ТН 000006621 від 18.07.2018 на суму 34080,48 грн, № ТН 000009318 від 05.09.2018 на суму 55863,60 грн, № ТН 000010105 від 18.09.2018 на суму 3224,20 грн, № ТН 000010198 від 20.09.2018 на суму 8852,40 грн, на загальну суму 122336,38 грн.

Разом з цим, заявником зазначається про часткову сплату боржником вартості отриманого товару в сумі 102336,18 грн, на підтвердження чому ним надано копії платіжних доручень № 20 від 05.07.2018 на суму 12386,70 грн, № 21 від 06.07.2018 на суму 7929 грн, № 24 від 30.08.2018 на суму 34080,48 грн, № 30 від 13.03.2019 на суму 20000 грн, № 21 від 17.04.2019 на суму 20000 грн, №24 від 19.07.2019 на суму 7940 грн.

З огляду на наведене, ТОВ "Ферозіт" просить стягнути з ФОП Бовтун І.В. борг на суму 20000,20 грн.

У поданій заяві про видачу судового наказу заявником також заявлено до стягнення 4000,04 грн - штрафу (в розмірі 20 % від суми боргу), 3052,12 грн - пені (за період 12.08.2019 по 11.02.2020), 3174,16 грн - 28% річних (за період 20.07.2019 по 11.02.2020), 199,88 грн - інфляційних втрат (попри зазначення у заяві періоду з 20.07.2019 по 11.02.2020, згідно окремого та доданого до заяви розрахунку інфляційні втрати нараховано за період серпень 2019 року - грудень 2019 року).

Приписами ст 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч 1 ст 612 ЦК України).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч 1 ст 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч 3 ст 549).

Частиною 1 статті 230 ГК України вказано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч 6 ст 232 ГК України).

При цьому, приписом ч 6 ст 236 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

За згодою викладеною у п 5.6 правочину сторони збільшили строк позовної давності, а не період визначений ст 232 ГК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" звернулось до суду з вимогою, зокрема про стягнення 3052,12 грн - пені за період 12.08.2019 по 11.02.2020, нарахованої на суму боргу 20000,20 грн.

З матеріалів заяви та доданих до неї документів цілком очевидно не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги щодо стягнення пені у сумі 3052,12 грн за період з 12.08.2019 по 11.02.2020, оскільки на вказану суму боргу ця штрафна санкція нарахована за межами визначеного ч 6 ст 232 ГК України періоду, з урахуванням встановленого п 4.1, п 4.2 договору терміну для виконання боржником зобов`язання по оплаті коштів та наданих заявником видаткових накладних за 2018 рік, на яких пеню нараховано.

Пунктом 8 частини 1 статті 152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У відповідності до ч 2 ст 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч 1 ст 153 ГПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст ст 12, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" у видачі судового наказу в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Бовтун Ігоря Володимировича 3052, 12 грн пені.

2. В порядку ч 2 ст 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 20.02.2020.

3. Копію ухвали направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення заявнику і боржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.П. Шумський