ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Справа № 906/746/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" на рішення Господарського суду Житомирської області від 09 грудня 2019 року, повне рішення складено 19.12.2019,

у справі № 906/746/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (м.Київ)

про зобов`язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1338,24грн.

В серпні 2018 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Локо Діджітал» про зобов`язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1 338,24 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що термін дії укладеного між сторонами Договору оренди нерухомого майна, належного до державної власності, від 30.09.2014 № 1573 (з урахуванням Додаткових договорів до нього), закінчився 31.03.2018. Проте відповідач всупереч пунктам 10.9 та 10.10 зазначеного Договору, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» майна позивачеві не повернув, у зв`язку з чим повинен сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування нерухомим майном за час прострочення відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/746/18, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019, у задоволенні позову ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до ТОВ «Локо Діджітал» про зобов`язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1 338,24 грн неустойки - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.07.2019, постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 та рішення Господарського суду Житомирської області від 15.01.2018 у справі № 906/746/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Постанова Верховного Суду від 02.07.2019 у справі 906/746/18 вмотивована наступним:

- сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору;

- помилковим є висновок судів попередніх інстанцій про необхідність направлення позивачем відповідних листів про припинення дії договору лише протягом одного місяця після закінчення строку дії договору. Натомість істотне значення для цієї справи має зміст листів позивача, направлених відповідачеві 05.12.2017, 20.03.2018, 23.03.2018 та 10.07.2018, які не були досліджені судами та не проаналізовано зміст зазначених листів у співвідношенні із строком дії договору та подальшими діями сторін та їх оцінка у сукупності з іншими обставинами справи;

- вирішуючи спір у справі, суди попередніх інстанцій зазначених обставин не врахували, у зв`язку з чим неправильно застосували положення ст. 764 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що стало наслідком хибних висновків щодо пролонгації спірного договору оренди;

- у зв`язку із цим необґрунтованим є і висновок про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ «Локо Діджітал» на користь позивача 1 338,24 грн неустойки за користування майном згідно з ч.2 ст. 785 ЦК України;

- окрім того, необґрунтованими є посилання судів на договір від 29.09.2011 № 210/2011-ЦЮ про Співробітництво, оскільки за своєю правовою природою такий договір не породжує правовідносин з оренди;

- також помилковими є висновки судів про продовження дії договору № 1573 у зв`язку з подальшою оплатою орендних платежів, адже така оплата не є безумовною підставою для продовження дії договору оренди. Такі дії слід враховувати у сукупності з іншими діями сторін.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Житомирської області від 09.12.2019 у справі № 906/746/18, позов ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до відповідача ТОВ «Локо Діджітал» про зобов`язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1338,24 грн - задоволено.

Ухвалено ТОВ «Локо Діджітал» повернути ПАТ «Українська залізниця» орендоване за Договором оренди від 30.09.2014 № 1573 нерухоме майно, а саме майданчик площею 3,2 м.кв., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Короcтенський район, Бондарівська сільська рада, село Ушиця, станція Ушиця, у смузі полоси відводу залізниці.

Стягнуто з ТОВ «Локо Діджітал» на користь ПАТ «Українська залізниця»: - 1338,24 грн неустойки; - 3 524,00 грн судового збору; - 5 286,00 грн судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги; - 7 048,00 грн судового збору, сплаченого за розгляд касаційної скарги.

Рішення обґрунтоване тим, що сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і будь який час протягом всього строку дії такого договору. В свою чергу, листи від 05.12.2017 № НД-4/01-4/1491, від 20.03.2018 № НЗР-5/277, від 23.03.2018 № ДН-4/01-4/456, від 10.07.2018 №ДН-4-01-4/1085, які направлялись відповідачу балансоутримувачем орендованого майна, є підтвердженням факту відсутності намірів з боку орендодавця продовжувати договір оренди нерухомого майна, після закінчення його дії. Разом з тим, доказів повернення відповідачем балансоутримувачу за актом приймання-передачі орендованого за договором оренди майна в порядку пунктів 10.9, 10.10 Договору оренди не було надано, а відтак, вимога позивача про повернення орендованого нерухомого майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо нарахування позивачем неустойки в розмірі подвійної плати за прострочення орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого приміщення, суд першої інстанції перевіривши розрахунок позивача та керуючись ч.2 ст.785 ЦК України дійшов висновку про стягнення із відповідача заявленої суми неустойки у розмірі 1 338,24 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Локо Діджітал», звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 09.12.2019 року у справі № 906/746/18 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- Закон України «Про оренду державного та комунального майна України», є спеціальним нормативним актом, якій регулює правовідносини з оренди державного та комунального майна;

- судом першої інстанції не враховано наявні в матеріалах справи докази (Додаткові договори), якими продовжувався Договір оренди № 1573, а саме позивач майже постійно з кожним наступним продовженням спірного Договору змінював строк його дії;

- 08.11.2017 відповідачем отриманий конверт без супровідного листа (відправник регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця») з Додатковий договором до Договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 № 1573 в новій редакції, яка суттєво порушувала його права. По перше, у отриманому Додатковому договорі вказаний термін його дії до 31.08.2017, в той час як сам Договір отримано лише 08.11.2017 (тобто після його закінчення), і будь-яких дій з боку орендодавця з питання подальшого продовження договірних відносин між нашими підприємствами не було. По друге, у п.1 новій редакції Додаткового договору вбачається одностороння зміна умов договору оренди з боку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а саме можливості його, дострокового розірвання. Що фактично є формою зловживання орендодавцем своїми правами в розумінні ч.3 ст.13 ЦК України;

- запропонована відповідачем пропозиція щодо вжиття заходів врегулювання розбіжностей не була виконана регіональною філією «Південно-Західна залізниця», запропоновані нашим підприємством пропозиції, які містяться в протоколі розбіжностей, згідно з чинним законодавством України вважаються прийнятими ПАТ «Укрзалізниця», а від так спірний Додатковий договір до Договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 № 1573, вважається діючим в запропонованій ТОВ «Локо Діджітал» редакції;

- суду першої інстанції не надано жодного надісланого відповідачу повідомлення про припинення дії Договору оренди, яке мало бути вчинене протягом місяця після закінчення дії договору оренди, тобто протягом місяця після 31.03.2018, чи 30.06.2018. чи після 30.09.2018;

- оскільки позивачем не дотримано вимоги пункту 10.3 Договору оренди та вимог чинного законодавства, вважаємо, що дія Договору оренди нерухомого майна № 1573 від 30.09.2014 про оренду нерухомого майна - майданчик площею 3,2 кв.м (реєстровий номер 04713033.35.БКТЦВК063), який знаходиться за адресою: Житомирська обл., Коростенський район, Бондарівська сільрада, село Ушиця, станція Ушиця, у смузі полоси відводу залізниці, не припинена»;

- судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної правової оцінки змісту листів позивача від 20.03.2018, 23.03.2018, 10.07.2018;

- згідно з ч.3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Позивачем не надано жодного надісланого відповідачу письмового повідомлення про його намір використовувати зазначене майно для власних потреб, згідно з вказаними приписами;

- відповідачем належним чином виконуються умови спірного договору оренди, вчасно, кожного місяця на рахунок позивача перераховуються кошти за оренду до договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 № 1573. Заборгованості з орендної плати по договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 № 1573 не має.

Таким чином, на думку скаржника, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду від 09.12.2019 у справі № 906/746/18, оскільки судом першої інстанції не враховані всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а отже порушено вимоги чинного законодавства /т.4 а.с. 41-48/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2020, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Локо Діджітал» на рішення Господарського суду Житомирської області від 09.12.2019 у справі № 906/746/18, справу призначено до розгляду на 12.02.2020 об 11:00 год. /т.4 а.с. 34-35/.

06.02.2020 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 354/20 від 06.02.2020), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги та просить розгляд даної справи здійснювати без участі його повноважного представника /т.4 а.с. 110-111/.

В призначене судове засідання 12.02.2020 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення /т.4 а.с. 36/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 16.01.2020 явка представників сторін в судове засідання 12.02.2020 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача, оскільки їх не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Локо Діджітал» (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1573.

Відповідно до п 1.1, 1.2 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - майданчик площею 3,2 кв.м (реєстровий №04713033.35. БКТЦВК063), що знаходиться на балансі відокремленого підрозділу «Коростенської дирекції залізничних перевезень» ДТГО «Південно-Західна залізниця», відноситься до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: Коростенський район, Бондарівська с/р, с.Ушиця, ст.Ушиця, у смузі полоси відводу залізниці, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість за станом на 31.03.2014 і становить 2 329,00 грн. Майно не підлягає приватизації та передачі в суборенду. Майно передане в оренду для встановлення металевої щогли на залізобетонній опорі з метою надання послуг з доступу до Інтернету.

За змістом пункту 10.1 Договір укладено до 01.04.2015 включно /т.1 а.с.15-17/.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним 30.09.2014 сторонами актом приймання-передачі орендованого нерухомого майна, належного до державної власності /т.1 а.с. 18/.

01.04.2015 сторони Додатковим договором № 1 продовжили дію Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності до 01.08.2015 включно /т.1 а.с.19/.

17.07.2015 сторони Додатковим договором № 2 продовжили дію Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності до 31.12.2015 включно /т.1 а.с.19 н.з/.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області втратило право виступати орендодавцем щодо нерухомого майна, переданого за Договором № 1573 від 30.09.2014, у зв`язку з утворенням ПАТ «Українська залізниця» відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» № 4442-6 від 23.02.2012 та Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

ПАТ «Укрзалізниця» набуло статусу орендодавця, у зв`язку з чим 04.03.2016 укладено відповідний Додатковий договір, яким внесені, зокрема, наступні зміни до Договору оренди:

- орендодавцем майна за договором оренди № 1573 від 30.09.2014 є ПАТ «Укрзалізниця». Найменування балансоутримувача змінено на структурний підрозділ виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця»;

- орендна плата за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 - становить 133,38 грн;

- орендна плата 100 % перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»;

- Договір діє з 01.12.2015 по 31.03.2016 включно.

Інші умови Договору, не порушені даним Додатковим договором, залишені без змін /т.1 а.с.20/.

04.03.2016 за актом приймання-передачі ПАТ «Українська залізниця» передало, а ТОВ «Локо Діджітал» прийняло в строкове платне користування нерухоме майно - майданчик, що знаходиться за адресою: Коростенський район, Бондарівськас/р, с. Ушиця, ст.Ушиця, у смузі полоси відводу залізниці, площею 3.2 кв.м, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.03.2014 і становить за незалежною оцінкою 2 329,00 грн /т.1 а.с.22/.

В подальшому, 11.04.2016 між ПАТ «Укрзалізниця» та «Локо Діджітал» укладено Додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: «Цей договір діє до 30.06.2016 включно» /т.1 а.с.23/.

27.07.2016 між ПАТ «Укрзалізниця» та «Локо Діджітал» укладено Додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції «Цей договір діє з 01.07.2016 до 31.07.2016 включно» /т.1 а.с.23 н.з./.

21.09.2016 між ПАТ «Укрзалізниця» та «Локо Діджітал» укладено Додатковий договір № 6, відповідно до якого пункт 10.1 викладено в наступній редакції: «Цей договір діє з 01.08.2016 по 31.10.2016 включно» /т.1 а.с.24/.

18.11.2016 між ПАТ «Укрзалізниця» та «Локо Діджітал» укладено Додатковий договір, яким було внесено зміни до п.3.1 . Договору оренди № 1573, а саме в частині розміру орендної плати. Таким чином з 01.10.2016 розмір орендної плати становить 141,00 грн без ПДВ /т.1 а.с.26 н.з./.

13.12.2016 між ПАТ «Укрзалізниця» та «Локо Діджітал» укладено Додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: «Цей договір діє з 01.11.2016 по 31.03.2017 включно» /т.1 а.с.25/.

27.04.2017 між ПАТ «Укрзалізниця» та «Локо Діджітал» укладено Додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: «Цей договір діє з 01.04.2017 по 30.06.2017 включно» /т.1 а.с.25 н.з./.

Вищевказаний договір, додаткові договори та акти приймання-передання підписані та скріплені печатками сторін.

В листі від 05.12.2017 за № ДН-4/01-4/1491 ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», посилаючись на закінчення строку дії договорів, у тому числі Договору № 1573 від 30.09.2014, та непідписання додаткових угод, вимагало негайно повернути майно згідно зазначених договорів, за участю балансоутимувача - Коростенської дирекції залізничних перевезень /т.1 а.с.134/.

20.03.2018 ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» листом за № НЗР-5/277 повідомило відповідача про закінчення 31.03.2018 дії договору оренди № 1573 від 30.09.2014 на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та вимагало повернення орендованого майна відповідно до п.10.9, 10.10 Договору оренди, а також підписання відповідних актів приймання-передавання про повернення майна (докази надіслання т.1 а.с.28).

23.03.2018 виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернувся до відповідача з листом № ДН-4/01-4/456 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди та про підписання акту прийому-передання майна /т.1, а.с.29/ (докази надіслання т.1 а.с.30).

10.07.2018 виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернувся до відповідача листом № ДН-4/01-4/1085 з вимогою про повернення майна та підписання актів /т.1 а.с.31/ (докази надіслання т.1 а.с.32).

Відповідач відповіді на вищевказані листи не надав, викладені в них вимоги не виконав, майно не повернув.

Посилаючись на закінчення строку дії Договору оренди 31.03.2018 та те, що відповідачем не повернуто нерухоме майно, позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути орендоване нерухоме майно та стягнути неустойку за час безпідставного користування ним у сумі 1 338,24 грн.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України і ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Апеляційним судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору № 1573 від 30.09.2014, укладеного із Додатковими угодами, який за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2014р.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.4 ст.284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами укладались додаткові договори, якими вносились зміни у п.10.1 Договору розділу 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення договору». Зокрема, Додатковим договором від 27.04.2017 до Договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 № 1573 сторони погодили, що договір діє з 01.04.2017 по 30.06.2017 включно.

В подальшому дія Договору № 1573 за відсутності заперечень орендодавця на підставі ст. 764 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» автоматично пролонгувалась на період з 01.07.2017 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.03.2018.

Отже, договірні відносини між сторонами не припинилися і після отримання відповідачем листа ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 05.12.2017 за № ДН-4/01-4/1491, в якому, посилаючись на закінчення строку дії договорів, у тому числі Договору №1573 від 30.09.2014 та непідписання Додаткових угод, позивач вимагав негайно повернути майно згідно зазначених договорів /т.1 а.с.134/. Відповідач продовжував користуватися орендованим майном, сплачуючи орендні платежі за таке користування, в свою чергу, позивачем орендна плата приймалася та у подальшому продовження дії договору на новий тримісячний строк підтверджено.

Водночас, листом від 20.03.2018 за вих. № НЗР-5/277, позивач повідомив відповідача про те, що відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строк дії договору закінчується 31.03.2018; позивач вважає договір таким, що припиняє свою дію (є розірваним) з 01.04.2018; відповідно до п.п.10.9, 10.10 договору позивач вимагав повернення нерухомого майна за підписаним актом приймання-передачі. Зазначений лист було відправлено на адресу відповідача (поштове повідомлення про відправку від 21.03.2018) та отримано «Локо Діджітал» 23.03.2018 року (поштове повідомлення про вручення; відстеження поштового відправлення на веб-сайті Укрпошти (т.1 а.с.28 н.з.).

Частина 2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, для продовження дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору, у встановлений строк, про припинення або зміну умов договору.

Норма ч. 2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не встановлює форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку, встановленого законом.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 906/742/18, від 22.10.2019 у справі № 910/3705/19, від 31.10.2019 у справі № 905/2018/18.

Враховуючи направлення позивачем 20.03.2018 (в межах строку дії Договору № 1573) відповідачу на підставі ч. 2 ст.17 «Про оренду державного та комунального майна» заяви про припинення дії Договору оренди, суд дійшов висновку що Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1573 від 30.09.2014, припинив свою дію 31.03.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Водночас, колегія суддів відзначає, що листи від 20.03.2018 за № НЗР-5/277, від 23.03.2018 за № ДН-4/01-4/456, від 10.07.2018 за № ДН-4-01-4/108, направлені відповідачу балансоутримувачем орендованого майна про повернення нерухомого майна з оренди також є підтвердженням факту відсутності наміру з боку орендодавця продовжувати договір оренди нерухомого майна № 1573 від 30.09.2014 після закінчення його дії.

Крім того, у листах від 23.03.2018 за № ДН-4/01-4/456, від 10.07.2018 за № ДН-4-01-4/108 також вказано, що причиною розірвання договору є необхідність використання орендованого майна для потреб залізниці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить ч. 2 ст.291 ГК України.

Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічна норма узгоджена сторонами у п.10.9 Договору № 1573, відповідно до якого, у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за участю балансоутримувача.

Майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем балансоутримувачу за актом приймання-передачі орендованого за договором оренди майна в порядку пунктів 10.9, 10.10 Договору № 1573.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання повернення орендованого нерухомого майна, а саме: майданчика площею 3,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Коростенський район, Бондарівська с/р, с.Ушиця, ст.Ушиця, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 Договору оренди від 30.09.2014 № 1573 обґрунтованими, заявленими у відповідності з діючим законодавством та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1338,24 грн неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном, посилаючись на п. 10.11 Договору оренди та ч. 2 ст. 785 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акту приймання-передачі. У разі не виконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої нормою ч.2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого приміщення за актом приймання-передачі.

Отже, враховуючи неповернення відповідачем орендованого майна за актом приймання-передачі, позивач обґрунтовано нарахував відповідачу неустойку, встановлену нормою ч. 2 ст. 785 ЦК України.

В матеріалах справи міститься розрахунок неустойки позивача, відповідно до якого позивачем було нараховано неустойку за користування майном у період з 01.04.2018 по 31.07.2018 в розмірі 1 338,24 грн /т.1 а.с.43/.

Враховуючи наведене, перевіривши розрахунок позивача неустойки, яку нараховано з моменту закінчення строку дії Договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1338,24 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення Господарського суду Житомирської області від 09.12.2019 у справі № 906/746/18 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

За змістом част.4, 5 ст.240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Поскільки в судове засідання, призначене на 12.02.2020, учасники справи не з`явилися, тому відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою прийняття постанови у даній справі є дата складення повного тексту постанови.

Керуючись ч.5 ст.240, статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" на рішення Господарського суду Житомирської області від 09 грудня 2019 року у справі № 906/746/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 09 грудня 2019 року у справі № 906/746/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 906/746/18 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "17" лютого 2020 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Демидюк О.О.