номер провадження справи 17/173/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 Справа № 908/2126/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/2126/19

за позовною заявою: акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5 в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72

про стягнення 93 536,52 грн.

Присутні представники:

від позивача: Губорєва Я.А., довіреність № 1130 від 06.08.19

від відповідача: Ніколенко М.М., довіреність № 20-139 від 10.12.19

СУТЬ СПОРУ:

14.08.19 до господарського суду Запорізької області звернулось акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця") з позовною заявою від 12.08.19 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (надалі ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь") 93 536,52 грн. збору за зберігання вантажів у двократному розмірі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.19 вказану позовну заяву визначено до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 19.08.19 позовна заява була прийнята до розгляду суддею та відкрито провадження у справі № 908/2126/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 11.09.19.

27.08.19 до суду від ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" надійшло клопотання за вих. від 27.08.19 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

05.09.19 відповідачем подано до суду відзив за вих. від 05.09.19 № 11/2050910 (ММ) на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.09.19 судом вказаний відзив відповідача було прийнято до розгляду.

Крім того, в судовому засіданні 11.09.19 представник відповідача підтримав клопотання за вих. від 27.08.19 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та пояснив суду, що під час розгляду даної справи, суду необхідно ретельно з'ясувати додаткові обставини, а саме:

- дійсні причини затримки вагонів на коліях ст. Запоріжжя-Ліве у період з 17.02.19 по 20.02.19;

- питання, пов'язані з організацією процесу перевезення вантажів залізничним транспортом, управління цими процесами, порядком взаємодії та організації роботи під'їзної колії ПАТ "Запоріжсталь" та станції примикання Запоріжжя-Ліве РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця";

- акти про затримку локомотивів ПАТ "Запоріжсталь" при подачі вагонів з під'їзної колії комбінату на станцію Запоріжжя-Ліве, пам'ятки про забирання вагонів, відомості та акти загальної форми, складені станцією Запоріжжя-Ліве про не прийом вагонів з пілїзної колії відповідача.

Представник відповідача звернув увагу суду, що в провадженні господарського суду Запорізької області знаходиться ще 25 аналогічних справ заявлених АТ "Українська залізниця" до ПАТ "Запоріжсталь".

На підставі викладеного, відповідач зазначив, що дана справа має для ПАТ "Запоріжсталь" велике значення та просить суд винести ухвалу про перехід від спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача не заперечив проти задоволення клопотання відповідача за вих. за вих. від 27.08.19 та проти розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 ГПК України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

З метою прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі по суті спору, з метою забезпечення правом кожного учасника на належний судовий захист, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання ПАТ "Запоріжсталь" за вих. від 27.08.19 б/н та переходу до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 11.09.19 судом ухвалено про розгляд справи № 908/2126/19 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 10.10.19.

17.09.19 до суду надійшла відповідь за вих. від 13.09.19 на відзив на позовну заяву.

10.10.19 відповідачем надано заперечення за вих. від 09.10.19 № 11/2058424 (ММ) на відповідь на відзив.

Ухвалою від 10.10.19 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до - 11.12.19 та відкладено підготовче засідання на 11.11.19.

21.10.19 до суду надійшли пояснення позивача за вих. від 17.10.19 на заперечення відповідача.

В судовому засіданні 11.11.19 представник відповідача не заперечив проти прийняття до розгляду відповіді позивача за вих. від 13.09.19 на відзив на позовну заяву та пояснення позивача за вих. від 17.10.19 на заперечення відповідача. За резолюцією головуючого судді у справі вказані документи з додатками прийнято до розгляду.

Також, в судовому засіданні 11.11.19 представник позивача не заперечив проти прийняття до розгляду заперечення відповідача за вих. від 09.10.19 № 11/2058424 (ММ) на відповідь на відзив на позовну заяву. За резолюцією головуючого судді у справі вказане заперечення з додатками прийняті до розгляду.

Ухвалою від 11.11.19 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/2126/19 та призначено розгляд справи № 908/2126/19 по суті на 03.12.19.

15.11.19 до суду надійшла заява за вих. від 14.11.19, в якій представник позивача просив суд долучити ло матеріалів справи належним чином читаємі копії договору № ПР/М-16-3/1 708 НЮ/20/20162889 від 30.09.16 та протоколу розбіжностей від 24.10.16, які вже були долучені до матеріалів справи, але їх копії були не достатньо читаємі. Представник відповідача вказану заяву залишив на розсуд суду. За резолюцією головуючого судді у справі вказані копії документів прийняті до розгляду.

В судовому засіданні 03.12.19 в розгляді справи № 908/2126/19 по суті оголошувалась перерва до 16.12.19.

Після відкриття провадження у справі № 908/2126/19 судом в судовому засіданні 16.12.19 встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у п. 5 ч. 3 ст. 162, у зв'язку із чим суд, на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України, ухвалою від 16.12.19 позовну заяву АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" за вих. від 12.08.19 залишив без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, в якій необхідно надати наступні пояснення (обґрунтування):

- про яку загальну кількість вагонів веде мову позивач у своїй позовній заяві у цій справі вказуючи про те, що "… вагони (???) були прийняті залізницею до залізничними на адресу ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" у лютому 2019 року за залізничними накладними № 26693648, 26691728, 266949913 (посилочні накладні 26716673, 26716691), 26706388, 26706535, 26660564, 26674154, 41090457, 41063272, 41063280, 41063314, 26675824, 41085192, 41084922, 45506821, 45834397, 43680933, 45964012, 45964020, 45964152, 45964103, 46065850, 45952801, 45933645, 45912623, 45888963, 45865730, 45888955, 45874534, 41265380, 43636158, 45890555, 43597343, 32082638, 43644137, 43582378, 43565845, 43638808, 43548304, 45957867, 45915659, 41096058, 37169, 45865615";

- яким безпосередньо документом (документами) по кожному з таких вагонів, був нарахований збору за зберігання вантажу у двократному розмірі;

- які саме вагони були прийняті залізницею до перевезення на адресу ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" у лютому 2019 року за залізничними накладними 26693648, 26691728, 266949913 (посилочні накладні 26716673, 26716691), 26706388, 26706535, 26660564, 26674154, 41090457, 41063272, 41063280, 41063314, 26675824, 41085192, 41084922, 45506821, 45834397, 43680933, 45964012, 45964020, 45964152, 45964103, 46065850, 45952801, 45933645, 45912623, 45888963, 45865730, 45888955, 45874534, 41265380, 43636158, 45890555, 43597343, 32082638, 43644137, 43582378, 43565845, 43638808, 43548304, 45957867, 45915659, 41096058, 37169, 45865615;

- за якими саме вагонами (у т.ч. вказати їх загальну кількість) було нарахована збір за зберігання вантажів у двократному розмірі;

- яка сума нарахованого збору за кожен вагон окремо (у т.ч. вказати час, за який було нарахована збір).

08.01.20 до суду від позивача надійшла заява від 02.01.20 про усунення недоліків, в якій надано пояснення та усунуто недоліки визначені ухвалою суду від 16.12.19.

Ухвалою від 13.01.20 судом продовжено розгляд справи № 908/2126/19 з 29.01.20 та призначено судове засідання на 29.01.20.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації (не в режимі відеоконференції) судового процесу за допомогою ПАК «Оберіг» та комплексі «Акорд».

У засіданні суду 29.01.20, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам сторін повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві за вих. від 12.08.19, у відповіді за вих. від 13.09.19 на відзив на позовну заяву та у поясненнях за вих. від 17.10.19 на заперечення відповідача. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 93 536,52 грн. збору за зберігання вантажів у двократному розмірі.

Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях проти позову заперечив в повному обсязі з підстав викладених у відзиві за вих. від 05.09.19 № 11/2050910(ММ) на позовну заяву, у запереченні за вих. від 09.10.19 № 11/2058424(ММ) на відповідь на відзив на позовну заяву. Просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

19.02.18 між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Перевізник), та публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (Замовник) було укладено договір про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі - договір про надання послуг), предметом якого згідно із п. 1.1. є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього Договору користування вагоном не є орендною майна, а плата за користування вагоном Перевізника не є орендною платою.

У пункті 1.2. даного договору визначено, що вагон замовника - вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі.

Пунктом 1.3. договору про надання послуг визначено, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно із п. 12.1. договору про надання послуг, договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.18 до 31.12.18. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору.

30.09.16 між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Залізниця) та публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (Власник колії) був укладений договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" № ПР/М-16-3/1-708НЮ 20/2016/2889 (далі - договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії).

Вказаний договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії укладений з протоколом розбіжностей від 24.10.16, протоколом узгодження розбіжностей від 03.11.16, протоколом врегулювання розбіжностей від 21.11.16, протоколом узгодження остаточної редакції розбіжностей від 16.12.16.

До договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії між сторонами підписані наступні додаткові угоди, а саме: № 1 від 01.09.17, № 2 від 16.03.18, № 3 від 20.08.18, № 4 від 14.12.18.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.15 №735 "Питання акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено Статут Акціонерного товариства "Українська залізниця", згідно з яким змінено тип Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на приватне акціонерне товариство, змінено найменування товариства на Акціонерне товариство "Українська залізниця", яке є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Додатковою угодою від 14.12.18 № 4 до договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії сторони узгодили в назві, преамбулі та далі по тексту договору замінити слова "Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на "Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Відповідно до п. 1 договору про експлуатацію залізничної під'їздної колії (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.16), згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить Власнику колії, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку "А" і стрілкою № 172 до парку "Б" і яка обслуговується локомотивом Власника колії. Межею під'їзної колії є сигнальні знаки "Межа під'їзної колії", які встановлені проти вхідного світлофора "ЧВ" парку "А" станції Запоріжжя-Ліве на відстані 71,7 метрів від вістря пера стрілки примикання № 12 та вхідного світлофора "НБ" парку "Б" станції Східна власника колії на відстані 341,5 метрів від вістря стрілки примикання № 172.

Згідно із п. 6 договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії (в редакції додаткової угоди № 2 від 16.03.18), вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- на приймально-відправні колії № № 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве;

- на сортувально-відправні колії парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве: на колії № № 11, 12, 15-28 - маршрутні поїзди; на колії № № 31-36 - збірні поїзди. Пред'явлені поїзди на коліях парку "Б" повинні бути розташовані до уповільнювачів гальмівних позицій. Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку "А", на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Власника колії.

Пунктом 14 договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії (з урахуванням редакції додаткової угоди № 1 від 01.09.17 та протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.16) сторони визначили, що Власник колії сплачує Залізниці плату:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та іншими нормативними документами;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для Власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Умовами п. 20 договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії сторони дійшли згоди про те, що з усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 21 договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.16) визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01.01.17 до 31.12.21 включно.

Відповідно до перевізних накладних № 26693648, № 26691728, № 26694913 (досилочні накладні 26716673, 26716691), 26706388, 26706535, 26660564, 26674154, 41090457, 41063272, 41063280, 41063314, 26675824, 41085192, 41084922, 45506821, 45834397, 43680933, 45964012, 45964020, 45964152, 45964103, 46065850, 45952801, 45933645, 45912623, 45888963, 45865730, 45888955, 45874534, 41265380, 43636158, 45890555, 43597343, 32082638, 43644137, 43582378, 43565845, 43638808, 43548304, 45957867, 45915659, 41096058, 37169, 45865615 у лютому 2019 року залізницею було прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" (станція призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці).

Про прибуття вагонів на станцію Запоріжжя Ліве в адресу ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" відповідач був своєчасно повідомлений залізницею, відповідні повідомлення залізниці зареєстровані у Книзі повідомлень ф. ГУ-2 станції Запоріжжя Ліве.

На станції Запоріжжя-Ліве локомотивом залізниці здійснювалось пред'явлення прибувших вагонів для обробки та подачі на під'їзні колії ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" під вантажні операції.

Станція Запоріжжя-Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» розташована на Запорізькому Вузлу. По своєму основному призначенню та характеру роботи є сортувальною станцією.

Основним призначенням сортувальної станції Запоріжжя-Ліве є виконання операцій з розформування та формування поїздів за призначеннями відповідно до встановленого Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди; виконання операцій з пропуску поїздів без переробки і з переробкою; технічне обслуговування, комерційний огляд составів поїздів і усунення виявлених несправностей вагонів; зміна локомотивів і локомотивних бригад. (Характеристика колій станції Запоріжжя-Ліве наведена у Технологічному процесу роботи сортувальної станції Запоріжжя-Ліве, Єдиному технологічному процесі роботи під'їзної колії ПАТ "Запоріжсталь" і станції примикання Запоріжжя-Ліве регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця").

Як стверджує позивач, обслуговування під'їзної колії ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" повинно здійснюватися з урахуванням необхідності забезпечення стабільної роботи станції Запоріжжя-Ліве з переробки транзитних та місцевих вагонів.

У зв'язку з несвоєчасним забиранням вагонів під вантажні операції з вини відповідача вагони простоювали на коліях станції Запоріжжя-Ліве, про що станцією Запоріжжя-Ліве було складено акти загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів з вини клієнта із зазначенням часу затримки на початок затримки, а саме:

- акт № 1888 від 17.02.19 в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють на 12 колії парку 3 Б з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача, час початку затримки вагонів 17.02.19 о 14 год. 20 хв. (44 вагони);

- акт № 1914 від 18.02.19 в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 36 колії парку Б з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача, час початку затримки вагонів 18.02.19 о 05 год. 40 хв. (40 вагонів);

- акт № 1916 від 18.02.19 в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 36 колії парку Б з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача, час початку затримки вагонів 18.02.19 о 05 год. 40 хв. (1 вагон);

- акт № 1917 від 18.02.19 в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 36 колії парку Б з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача, час початку затримки вагонів 18.02.19 о 05 год. 40 хв. (1 вагон);

- акт № 1885 від 17.02.19 в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 33 колії парку 3 Б з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача, час початку затримки вагонів 17.02.19 о 12 год. 40 хв. (25 вагонів);

- акт № 1886 від 17.02.19 в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 33 колії парку 3 Б з причини не вивозу локомотивом вантажоодержувача, час початку затримки вагонів 17.02.19 о 12 год. 40 хв. (11 вагонів),

та акт загальної форми на кінець затримки, а саме:

- акт № 2003 від 20.02.19, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом № 1888 від 17.02.19 відбулось 20.02.19 о 15:25;

- акт № 2004 від 20.02.19, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом № 1914 від 18.02.19 відбулось 20.02.19 о 15:35;

- акт № 2006 від 20.02.19, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом № 1916 від 18.02.19 відбулось 20.02.19 о 15:35;

- акт № 2007 від 20.02.19, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом № 1917 від 18.02.19 відбулось 20.02.19 о 15:35;

- акт № 1987 від 20.02.19, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом № 1885 від 17.02.19 відбулось 20.02.19 о 06:25;

- акт № 1986 від 20.02.19, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом № 1886 від 17.02.19 відбулось 20.02.19 о 06:25.

Позивачем 18.02.19 о 15 год. 00 хв. та 19.02.19 о 11 год. 20 хв. надано накази № 1772, № 1773 та 1852 відповідно про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, у порядку передбаченому пп. 2.2, п. 2, р. III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.09 № 317, та повідомлено представників ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь".

Залізницею, за час затримки вагонів, що надійшли на адресу відповідача, на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми ГУ-23 № 1888 від 17.02.19, № 1914 від 18.02.19, № 1916 від 18.02.19, № 1917 від 18.02.19, № 1885 від 17.02.19 та № 1886 від 17.02.19 був нарахований збір за зберігання вантажів та збір за зберігання вантажів у двократному розмірі по накопичувальним картам форми ФДУ-92 № 21029022, № 21029024 та № 21029025.

Вказані накопичувальні картки були підписані представником відповідача з обмовками.

Відповідачем була частково визнана сума збору за зберігання вантажу по накопичувальним картам форми ФДУ-92 № 21029022, № 21029024 та № 21029025, не була визнана сума збору за зберігання вантажу у двократному розмірі.

Не визнана відповідачем сума збору за зберігання вантажу у двократному розмірі по накопичувальних картах форми ФДУ-92 № 21029022, № 21029024 та № 21029025 складає 93 536,52 грн., з урахуванням ПДВ, що і є предметом позову у цій справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази та пояснення сторін суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

Статтею 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтями 11 та 509 ЦК України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 306 ГК України, перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами (частина перша); суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частина друга); загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина 5).

У відповідності до положень ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно із ст. ст. 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.96 № 273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Статутом залізниць України, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі - Статут), визначено обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2).

Відповідно до ст. 3 Статуту, його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України).

Згідно із ст. 64 вказаного Статуту, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Згідно зі ст. 71 Статуту, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 42 Статуту, на залізницю покладений обов'язок повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

Відповідно до ст. 46 Статуту, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.00, передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: при затримці - з моменту затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Отже, вищенаведені норми чинного законодавства передбачають обов`язок вантажовідправників/ вантажовласників вносити плату за зберігання вантажу.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 № 113 визначено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п. 9 Правил користування вагонами і контейнерами).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією (п. 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Правилами складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.02 за № 334 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п.1 Правил).

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком № 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 № 113.

Позивачем надано акти загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів з вини клієнта із зазначенням часу затримки на початок затримки та акти загальної форми на кінець затримки (вказані акти перераховані вище в тексті цього рішення), в яких зазначається, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта вагони простоюють з причин не вивозу локомотивом вантажоодержувача.

Дані акти відповідають формі та змісту Правил користування вагонами і контейнерами та містять час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери та якими засвідчено затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють з причин невивозу локомотивом вантажоодержувача.

Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції відбулася з вини ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь", оскільки вагони простоюють на коліях з причини невивоза локомотивом вантажоодержувача.

Як вже було зазначено вище, відповідачем була частково визнана сума збору за зберігання вантажу по накопичувальним картам форми ФДУ-92 № 21029022, № 21029024 та № 21029025.

Не визнана відповідачем сума збору за зберігання вантажу у двократному розмірі по накопичувальним картам (форми ФДУ-92) № 21029022, № 21029024 та № 21029025 склала 93 536,52 грн., з урахуванням ПДВ.

Позивачем 18.02.19 о 15 год. 00 хв. та 19.02.19 о 11 год. 20 хв. надано накази № 1772, № 1773 та 1852 відповідно про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру, у порядку передбаченому пп. 2.2, п. 2, р. III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язаних з ними послуг, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, та повідомлено представників ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь".

Згідно п. 2.2. розділу ІІІ Збірника тарифів, при виникненні на станції ускладнень, пов'язаних із несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів одержувачами (експедиторами), начальник залізниці має право збільшити ставку збору за зберігання вантажів до двократного розміру. Підвищена ставка вводиться після двох годин з моменту повідомлення одержувача про введення підвищеної ставки, але не раніше ніж через 24 години після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Статтею 36 Статуту залізниць України передбачено, що у разі виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру. Начальник залізниці, уповноважені ним керівники організацій, що входять до складу залізниці, відповідно до Правил мають право на укладення договорів про збереження вантажів на складах станцій або у вагонах.

Матеріали справи свідчать, що позивач скористався передбаченим законодавством правом на збільшення розміру збору за збереження вантажу до двократного та повідомив відповідача про реалізацію вказаного права.

18.02.19 та 19.02.19 були видані накази № 1772, № 1773 та 1852 відповідно, про збільшення розміру збору за зберігання вантажу відповідача до двократного з 18.02.19 та 19.02.19 з посиланням на ст. 36 Статуту залізниць України, які (накази) підписано ДНГ-3 Полягай М.А.

На підтвердження повноважень Полягай М.А. до матеріалів справи долучена довіреність № 2029 від 29.10.18, видана за підписом директора Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Кужавського М.С. та першого заступника директора Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Декарчука О.М. (довіреність дійсна до 02.08.19 включно).

Довіреність № 2029 від 29.10.18, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Дана довіреність видана в порядку передоручення та повноважень директором регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" Кужавським М.С., та першим заступником директора регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" Декарчуком О.М., які діють за довіреністю від 26.10.18 зареєстрованою за № 4524, на підставі Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.15 № 735 (зі змінами та доповненнями) зареєстрованого реєстраційною службою Головного управління юстиції міста Києва 21.10.15, розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.17 № 512-р, постанови Кабінету Міністрів України від 07.10.15 № 815 (зі змінами та доповненнями) та Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця", затвердженого наказом АТ.

У відповідності до Положення про структурний підрозділ "Запорізька дирекція залізничних перевезень", затв. наказом регіональної філії від 05.07.16 № 362/Н (зі змінами та доповненнями), та вище згаданої нотаріальної довіреності виданої в порядку передоручення від 29.10.18 № 2129, посадові особи уповноважені здійснювати дії, що витікають із поточного управління діяльністю структурного підрозділу, вирішувати питання організації роботи підрозділу, здійснювати повноваження в межах компетенції, визначеної статутом АТ "Українська залізниця", Положенням про філію "Придніпровська залізниця", мають право підписувати, подавати та отримувати всі необхідні документи, згідно вимогами чинного законодавства України, у тому числі Статут) залізниць України, Закону України "Про залізничний транспорт", Правила перевезень вантажів, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги.

Згідно із ст. 36 Статуту залізниць України, начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

Відповідно до вимог Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (нова редакцій) затвердженого 04.12.18, директор філії (начальник залізниці) має право, в порядку передоручення та на підставі рішення правління Товариства, видавати довіреності від імені Товариства керівникам Структурних підрозділів Філії, що знаходяться у визначеному регіоні транспортної мережі Філії та іншим працівникам Філії, з урахуванням вимог, встановлених цим Положенням; має право вирішувати інші питання діяльності Філії, які необхідні для досягнення мети та цілей діяльності Товариства, у межах компетенції, визначеної Статутом Товариства та цим Положенням. Тобто, наведене вище свідчить, що керуючись правами наданими Статутом АТ "Українська залізниця", Положенням про філію - директором (начальником залізниці) надані повноваження керівникам підрозділу, які у відповідності до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів видавали наказ про затримку поїзда, наказ про застосування ставки збору за зберігання вантажів до двократного розміру.

Відповідно до ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Довіреність представника повинна відповідати загальним вимогам, передбаченим цивільним законодавством, зокрема ст. 247 ЦК України.

Відповідно до норм ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частинами 1, 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

У відповідності до ч. ч. 2-3 ст. 244 ЦК України, представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що повноваження на вчинення правочину представником можуть бути передбачені як окремо договором, законом, актом органу юридичної особи та виникати з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства, так і разом (договором і довіреністю, довіреністю і актом органу юридичної особи тощо).

Враховуючи наведене, розрахунок збору за зберігання вантажу у двократному розмірі здійснений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач не довів суду відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на станції призначення, а також наявність підстав для звільнення його, як вантажовласника, від плати збору за зберігання вантажу у двократному розмірі.

Твердження відповідача про неповідомлення його про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження не приймаються судом, оскільки повідомлення відповідача підтверджується книгою повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, копія витягу з якої додано до позовної заяви.

З даної книги вбачається, про повідомлення вантажоодержувача-відповідача, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача.

Заперечення відповідача щодо наказів № 1772 та № 1773 від 18.02.19 і № 1852 від 19.02.19 про застосування ставки збору за зберігання вантажу в двократному розмірі, які не можуть бути віднесені до категорії наказів з питань основного діяльності, як вважає відповідач, не приймаються до уваги з огляду на те, що накази щодо основної діяльності - це документи, якими оформляють рішення керівника щодо організації роботи підприємства в цілому або роботи його структурних підрозділів. Накази щодо основної діяльності видають з питань: створення, реорганізації, ліквідації, перейменування; зміни виду діяльності; затвердження статутів, положень, інструкцій, правил, структури, штатного розпису; внесення змін до внутрішніх нормативно-правових документів; проведення заходів щодо роботи з персоналом, ціноутворення, охорони праці, проведення рекламних акцій; нормування витрат тощо.

Тобто, накази видані відповідальними особами залізниці (за №№ 1772, 1773 від 18.02.19, а також № 1852 від 19.02.19) не відносяться до категорії наказів з основної діяльності. А тому, вимоги передбачені для наказів з основної діяльності (зокрема щодо повної назви установи, де видається наказ, назви (заголовка) наказу і таке інше…) на накази № 1772 та № 1773 від 18.02.19 і № 1852 від 19.02.19 не розповсюджуються.

Накази № № 1772 та № 1773 від 18.02.2019 і № 1852 від 19.02.19 містять всі необхідні обставини та підстави його видання та передається засобами телеграфного зв'язку на станцію за підписом посадової особи.

Судом враховано, що відповідачем (станом на час прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору) не надано суду доказів нечинності вказаних наказів.

З підстав навелених вище у тексті цього рішення суд дійшов висновку, що позивач має право збільшувати розмір збору за зберігання вантажу до двократного розміру, внаслідок виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів.

Крім того, вказане вище спростовує твердження відповідача викладені у відзиві (запереченнях) по справі.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, та з урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72, ) на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) - 93 536 (дев'яносто три тисячі п'ятсот тридцять шість) грн. 52 коп. збору за зберігання вантажу у двократному розмірі та 1 921 (одну тисячу девятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрати зі сплати судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.02.2020р.

Суддя В.Л. Корсун