ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

17.02.2020м. ХарківСправа № 922/410/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126)
боржник Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61)
про стягнення заборгованості в розмірі 51123,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області звернувся заявник, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків заборгованості за договором № 734/052110 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у розмірі 51123,64 грн., а саме: заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 49790,28 грн.; пені у розмірі 1147,92 грн., 3% річних у розмірі 185,44 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов`язання за договором № 734/052110 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Розглянувши заяву та подані докази, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Стаття 150 Господарського процесуального кодексу встановлює вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу. Так, ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу заявника на те, що стаття 91 Господарського процесуального кодексу України містить загальні вимоги щодо оформлення письмових доказів, зокрема, письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01 вересня 2003 року) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Проте, до заяви про видачу судового наказу, яка підписана адвокатом Парахіною В.В., надано копію довіреності № 01-15/07 від 02.01.2020, яка належним чином не засвідчена. Також, заявником подано до суду не засвідчені належним чином копії письмових доказів, що в сукупності унеможливлює відповідність поданої заяви приписам статті 150 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За розгляд заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 210,20 грн. Згідно з частиною 2 статті 151 Господарського Кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 12, 91, 147, 148, 150, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут" у видачі судового наказу про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків заборгованості в розмірі 51123,64 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 255 - 257 ГПК України, до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу підписано 17.02.2020.

Суддя А. М. Буракова