ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Справа№ 910/13323/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2020

за апеляційною скаргою Національного банку України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 (повний текст складено 12.02.2019)

у справі № 910/13323/18 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант»

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1

про визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У жовтні 2018 року Національний банк України (далі - НБУ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (далі - ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» (далі - ТОВ «Колекторська компанія «Гарант») про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між відповідачами, за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008 та зобов`язання ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» повернути ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» документи, отримані згідно з договором № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

Позовні вимоги про визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності обґрунтовані тим, що відповідач 1, укладаючи оспорюваний договір № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги, допустив порушення Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001 та умов договору про управління.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 залучено до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задоволено частково. Закрито провадження у справі № 910/13323/18 за позовом НБУ до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» в частині позовних вимог про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008. Подальший розгляд справи вирішено здійснювати в частині вимог про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)).

Ухвала обґрунтована тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц у задоволенні первісного позову ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» задоволено - визнано недійсним договір №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008, а також визнано недійсним договір від 07.07.2016 про відступлення прав за іпотечним договором №027/Д314191, посвідчений 26.09.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., за реєстровим №4941.

Суд першої інстанції виходив з того, що вказане рішення Макарівського районного суду Київської області набрало законної сили та відомості щодо оскарження вказаного рішення в апеляційному порядку станом на 07.02.2019 у суду були відсутні. Також відомостей щодо наявності апеляційного провадження з розгляду справи №370/2024/16-ц і у Єдиному державному реєстрі судових рішень не було.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції, предмет спору щодо недійсності договору №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) припинив своє існування, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутність предмета спору).

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У вересні 2019 року НБУ звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019, а справу направити для продовження розгляду в частині позовних вимог про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги до Господарського суду міста Києва. Також скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання було мотивовано тим, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі № 370/2024/16-ц (яким визнано недійсним договір № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги) набрало законної сили, відомості щодо оскарження відсутні, відомості про наявність апеляційного провадження також відсутні. Скаржник вказував, що не був учасником у справі № 370/2024/16-ц, відповідно, і не був обізнаний про її розгляд та наявність апеляційного провадження. Водночас, після постановлення оскаржуваної ухвали, скаржник з`ясував, що постановою Київського апеляційного суду від 03.06.2019 скасовано рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі № 370/2024/16-ц. Указані обставини стали підставою для звернення до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд оскаржуваної ухвали за нововиявленим обставинами. Однак, суд першої інстанції не прийняв до розгляду вказану заяву, а відклав вирішення питання про прийняття заяви до розгляду до надходження матеріалів справи до суду першої інстанції. Про таку ухвалу скаржник дізнався 20.09.2019.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявленого скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 було поновлення строк на подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НБУ на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019, встановлено строк для подачі відзивів, заперечень, заяв та клопотань. Справу призначено до розгляду.

Під час розгляду справи було заявлено відвід та оскаржено ухвалу про зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим матеріали справи передавалися до суду касаційної інстанції, а провадження зупинялося до повернення справи з Верховного Суду.

Після повернення матеріалів справи з Верховного Суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 провадження у справі було поновлено, а розгляд справи призначено на 10.02.2020.

10.02.2020 у судове засідання з`явився представник скаржника. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи. Поштова кореспонденція, надіслана на адресу ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» повернулася до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що поштова кореспонденція надсилалася на адресу, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка в силу ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вважається достовірною та може бути використана у спорі з третьою особою. Також поштова кореспонденція була надіслана на адресу представника сторони - Голуба М.В. (повноваження підтверджено ордером КВ № 426768 від 01.03.2019 (т. 3 а. с. 154), яка отримана останнім 28.01.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про належне повідомлення учасників справи та можливість розгляду апеляційної скарги, оскільки про знаходження в провадженні суду апеляційної інстанції учасники обізнані (знаходиться справа з квітня 2019 року), заяв про зміну адреси не направили.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 - скасувати.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

НБУ в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору з огляду на таке.

Скаржник зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 03.06.2019 скасовано рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц в частині визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), яке було підставою для закриття провадження у даній справі в частині визнання недійсним того ж договору. Банк зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції не було з`ясовано наявності відомостей щодо апеляційного оскарження рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі № 370/2024/16-ц, що, на переконання сторони, свідчить про не повне з`ясування всіх обставин справи.

Крім того, скаржник звертає увагу, що підстави визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) у справі №370/2024/16-ц та даній справі є відмінним від підстав позову у даній справі (в частині визнання недійсним договору). Закриття провадження в частині визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), на переконання скаржника, свідчить про відмову суду першої інстанції розглянути та надати правову оцінку позовним вимогами НБУ та захистити порушенні права та законні інтереси заявника.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу, пояснень скаржника та заперечень позивача

30.10.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач 1 зазначає, що на момент винесення оскаржуваної ухвали рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі № 370/2024/16-ц вступило в законну силу та не було оскаржено. Тобто на момент постановлення оскаржуваної ухвали оспорюваний договір відступлення права вимоги вже було визнано недійсним, у зв`язку з чим предмет спору був відсутній, що свідчить про правомірність ухваленого рішення про закриття провадження.

Відповідач 1 вважає безпідставними посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставини щодо оскарження рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі № 370/2024/16-ц, оскільки в тексті ухвали зазначено про те, що на момент постановлення ухвали відомості щодо оскарження указаного рішення відсутні, Єдиний державний реєстр судових рішень не містив відомостей про апеляційне провадження у справі № 370/2024/16-ц. А тому, на переконання сторони, оскаржувана ухвала постановлена правомірно, з урахування обставин, які мають значення для справи.

Відзивів від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило, клопотань про продовження строку для їх подачі не заявлено.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд

Як вбачається з матеріалів справи, НБУ звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» з двома вимогами про:

визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008;

зобов`язання ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» повернути ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» документи, отримані згідно договору №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду.

31.01.2019 до суду першої інстанції від третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Клопотання було мотивовано тим, що оскаржуваний у даній справі договір відступлення права вимоги № 016 від 30.09.2015 вже був предметом розгляду судової справи №370/2024/16-ц, за результатами розгляду якої було визнано вказаний договір недійсним.

Підстави для закриття провадження у справі визначено у ст. 231 ГПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Предметом позову в даній справі було, зокрема, визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним. Вирішення питання щодо визнання недійсним правочину, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, віднесено до компетенції суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц у задоволенні первісного позову ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» задоволено - визнано недійсним, зокрема, договір №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскаржувану ухвалу судом першої інстанції постановлено 07.02.2019 за участю представників позивача, відповідача 1 та третьої особи. Про наявність відомостей щодо оскарження рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц жодним з учасників справи не заявлялося. Матеріали справи таких відомостей, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали не містять.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, Єдиний державний реєстр судових рішень, на час постановлення ухвали від 07.02.2019, не містив відомостей про оскарження в апеляційному порядку рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення вважаються офіційно опублікованими за умови посвідчення органом, який забезпечує ведення Реєстру, відповідності судових рішень оригіналам або електронним копіям судових рішень, внесених до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду ухвалою від 28.02.2019 у справі №370/2024/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/80224379) було поновлено строк ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» на апеляційне оскарження рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018. Апеляційну скаргу ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 було залишено без руху та надано заявнику час для усунення недоліків, що стосувалися суми судового збору.

Як вбачається з відомостей з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Київського апеляційного суду ухвалою від 28.02.2019 у справі №370/2024/16-ц надіслано судом: не визначено; зареєстровано: 05.03.2019; оприлюднено: 06.03.2019.

Тобто ухвалу про поновлення строку для оскарження на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц постановлено 28.02.2019 - через двадцять один календарний день після постановлення оскаржуваної ухвали. Дата офіційного опублікування, з якого суд першої інстанції, зокрема, міг би дізнатися про апеляційний перегляд рішення у справі №370/2024/16-ц, 06.03.2019 - майже місяць після постановлення оскаржуваної ухвали. А тому загальнодоступні відомості (сайт Єдиного державного реєстру судових рішень), з яких би суд першої інстанції зміг довідатися про апеляційний перегляд (оскарження) рішення у справі №370/2024/16-ц, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали, не містили жодної інформації про апеляційне оскарження рішення у справі №370/2024/16-ц.

А тому посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було в повному обсязі досліджено обставин щодо оскарження рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 у справі №370/2024/16-ц є безпідставними та відхиляються судом апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається з ухвали Київського апеляційного суду, ухвалою від 28.02.2019 у справі №370/2024/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/80224379) ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», не погодившись із судовим рішенням 15.11.2019, через представника подало апеляційну скаргу до суду першої інстанції тільки 15.02.2019. Тобто на момент постановлення ухвали від 07.02.2019 у даній справі навіть не було подано апеляційну скаргу на рішення у справі №370/2024/16-ц, що, відповідно, виключає наявність будь-яких фактів, які б свідчили про апеляційне оскарження рішення у справі №370/2024/16-ц.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника на те, що під час судового розгляду даної справи (що стосується закриття провадження у справі), судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено обставин справи, які, зокрема, стосуються апеляційного оскарження рішення у справі №370/2024/16-ц.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, оскільки на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції предмет спору щодо недійсності договору №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) припинив своє існування, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що це є підставою для закриття провадження у справі згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Відповідно, суд першої інстанції підставно закрив провадження у справі № 910/13323/18 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008 та частково задовольнив клопотання ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими посилання скаржника на різні підстави позову, заявлені у даній справі та справі №370/2024/16-ц щодо недійсності договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), оскільки різні підстави позову не змінюють факту визнання недійсним правочину, що виключає (робить неможливим у зв`язку з відсутністю) предмет розгляду позову про визнання недійсним того ж правочину повторно.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалення постанови Київським апеляційним судом від 03.06.2019, якою скасовано рішення Макарівського районного суду від 27.11.2018 у справі № 370/2024/16-ц в частині визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) є підставою для перегляду оскаржуваної ухвали від 07.02.2019 за нововиявленими обставинами в порядку Глави3 Розділу IV ГПК України, що і було зроблено НБУ. Відповідно, в залежності від ухваленого рішення, буде встановлено і можливість розгляду позовних вимог, підстави яких були відмінними від підстав, наведених у справі № 370/2024/16-ц.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання ОСОБА_1 та закриття провадження у справі № 910/13323/18 за позовом НБУ до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» в частині позовних вимог про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

Під час розгляду справи, судом апеляційної інстанції також не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування процесуального рішення суду першої інстанції, як не встановлено неправильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 126, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

8. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/13323/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/13323/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір), понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 18.02.2020

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

М.А. Дідиченко