ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Справа № 915/2238/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720)

до відповідача: Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» (55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 35964656) в особі голови комісії з припинення Бикової А.А.

про: зобов`язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

Суть спору:

15.10.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 14/7-2831В від 09.10.2019 про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 31327223,44 грн до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги були заявлені на підставі: вимоги № 14/7-2502В від 30.08.2019 з доказами направлення на адресу відповідача; рішень Господарського суду Миколаївської області про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача (12 шт.); договорів постачання / купівлі-продажу природного газу (договору купівлі-продажу природного газу № 1047/14-БО-22 від 21.11.2013; договору купівлі-продажу природного газу № 12/1027-БО-22 від 28.09.2012; договору купівлі-продажу природного газу № 13/2427-БО-22 від 28.12.2012; договору про відступлення права вимоги № 14/5923/12 від 22.10.2012 за договором постачання природного газу підприємствам теплоенергетики № ТБ/2011-ПГ-101-1 від 13.10.2011; договору про відступлення права вимоги № 14/5926/12 від 22.10.2012 за договором постачання природного газу підприємствам теплоенергетики № ТБ/2012-ПГ-101-1 від 27.01.2012; договору купівлі-продажу природного газу № 2319/14-КП-22 від 28.01.2014; договору купівлі-продажу природного газу № 2236/15-ТЕ-22 від 17.12.2014; договору купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014; договору постачання природного газу № 3051/16-ТЕ-22 від 21.12.2015; договору постачання природного газу № 5005/1617-ТЕ-22 від 23.08.2016; договору № ТН/2012-ПГ-101-1 від 27.01.2012; договору № 2238/15-КП-22 від 17.12.2014); застосування норм статей 11, 15, 16, 104, 105, 111, 112, 212, 251, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 627 Цивільного кодексу України; статей 20, 55, 179, 230 Господарського кодексу України та мотивовані ухиленням ліквідаційної комісії від розгляду заявлених кредиторських вимог.

За такими вимогами ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.10.2019 було відкрито провадження у справі № 915/2124/19.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.11.2019 у справі № 915/2124/19 за результатами проведення першого підготовчого засідання було роз`єднано позовні вимоги, шляхом виділення в самостійні провадження позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» по кожному договору окремо, у тому числі позовні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 в сумі 320745,62 грн до проміжного ліквідаційного балансу виділено в самостійне провадження.

07.11.2019 Відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області, на підставі зазначеної ухвали від 05.11.2019, зареєстровано виділення у самостійне провадження позовної вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 в сумі 320745,62 грн до проміжного ліквідаційного балансу, як справи № 915/2238/19.

Ухвалою суду від 11.11.2019 у справі № 915/2238/19 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 в сумі 320745,62 грн до проміжного ліквідаційного балансу, прийнято до провадження судді Смородінової О.Г.; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 02 грудня 2019 року о 10:50; запропоновано відповідачу у 15-денний строк від дня отримання даної ухвали надати суду відзив щодо позовних вимог за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на підставі вимоги № 14/7-2502В від 30.08.2019 з доказами направлення на адресу відповідача; договору купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 з додатковими угодами до нього; актів приймання-передачі природного газу (7 шт.); довідок сальдо та операції по підприємству «Тепло КП ПМР»; застосування норм статей 11, 15, 16, 104, 105, 111, 112, 212, 251, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 627 Цивільного кодексу України; статей 20, 55, 179, 230 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що відповідач ухиляється від розгляду кредиторських вимог Компанії, що викладені у вимозі від 30.08.2019 № 14/7-2502В, чим порушує законні права та інтереси позивача.

25.11.2019 до суду від відповідача надійшов відзив № 94 від 20.11.2019 на позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про зобов`язання включити грошові вимоги в сумі 320745,62 грн за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 до проміжного ліквідаційного балансу, в якому Комунальне підприємство «Тепло» повідомляє , що дана вимога не була визнана ліквідаційною комісією КП «Тепло» через відсутність рішення суду про її стягнення з КП «Тепло». Крім наведеного, відповідач просив розглядати справу у відсутності представника КП «Тепло».

02.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву № 14/7-1192-19 від 29.11.2019, в якому заявником викладено заперечення на аргументи відповідача, викладені у відзиві.

Ухвалою суду від 02.12.2019 було відкладено підготовче засідання у даній справі на 13 січня 2020 року о 10:15; зобов`язано позивача надати суду обґрунтований арифметичний розрахунок суми основного боргу з відображенням динаміки зміни заборгованості по кожному з актів приймання-передачі природного газу (дат та строків оплати) за спірний період з урахуванням здійснених відповідачем платежів (сум та дат). Копію цього розрахунку направити відповідачу; відповідні докази направлення надати суду.

13.01.2020 до суду від позивача надійшли письмові пояснення № 14/7-187-20 від 11.01.2020, з якими заявником надано суду Довідку про сальдо за договором № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014, укладеним з Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Тепло», а також розрахунок основного боргу КП ПМР «Тепло» за договором № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 станом на 31.07.2019.

Ухвалою суду від 13.01.2020 було закрито підготовче провадження у справі № 915/2238/19, з призначенням її до судового розгляду по суті на 04 лютого 2020 року о 09:30.

03.02.2020 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 31.01.2020 (вх. № 1434/20) про розгляд справи без участі представника, за текстом якого заявник повідомив суд, що позивач має значну кількість судових проваджень у господарських судах у майже всіх областях України, призначених на 04.02.2020; фактично позивач розташований в м. Києві та не має регіональних відокремлених підрозділів, зокрема у місті Миколаїв; позивач має обмежену кількість працівників, які представляють його інтереси та беруть участь у судових засіданнях поза межами м. Києва. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розглянути справу № 915/2238/19 без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання 04.02.2020 сторони своїх повноважних представників не направили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать відмітки про отримання позивачем (20.01.2020) та відповідачем (17.01.2020) копій ухвали Господарського суду Миколаївської області від 13.01.2020 у справі № 915/2238/19 на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 260, 278.

При цьому, як було зазначено вище, позивач та відповідач просили суд розглянути справу без участі їх представників.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відповідні прохання сторін, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 04.02.2020 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши у попередніх судових засіданнях представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Предметом даного позову є немайнова вимога позивача про зобов`язання відповідача в особі голови комісії з припинення включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, а також наявність підстав для включення відповідної заборгованості до проміжного ліквідаційного балансу відповідача.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- вимога № 14/7-2502В від 30.08.2019 з доказами направлення на адресу відповідача;

- договір купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 з додатковими угодами до нього;

- акти приймання-передачі природного газу (7 шт.);

- довідка сальдо по підприємству «Тепло КП ПМР»;

- довідка операції по підприємству «Тепло КП ПМР».

Відповідач жодних доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи свідчать, що 17 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Тепло» був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач, як продавець, зобов`язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач, як покупець, зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

За умовами наведеного Договору:

- продавець продає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 1404,588 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: січень (263,582), лютий (225,727), березень (155,279), І кв. (644,588); квітень (60,0), травень (), червень (), ІІ кв. (60,0); липень (0), серпень (0), вересень (0), ІІІ кв. (0); жовтень (100,0), листопад (250,0), грудень (350,0), ІV кв. (700,0) (п. 2.1);

- приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3);

- оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1);

- за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, що надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором (п. 6.3);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством, а також цим договором (п. 7.1);

- у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.2);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 9.3);

- Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11).

У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди № 1 від 10.02.2015, № 2 від 18.03.2015, № 3 від 20.04.2015, № 4 від 19.05.2015, № 5 від 09.06.2015, № 6 від 20.07.2015, № 7 від 30.07.2015, № 8 від 19.10.2015, № 9 від 22.10.2015, № 10 від 02.11.2015, № 11 від 25.11.2015.

Договір та додаткові угоди скріплені підписами та печатками обох сторін.

Суд відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було змінено тип Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Згідно з приписами ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 7991484,03 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання передачі природного газу:

- від 31.01.2015 на суму 1747934,21 грн (за січень 2015 року);

- від 28.02.2015 на суму 1820915,80 грн (за лютий 2015 року);

- від 31.03.2015 на суму 1138248,80 грн (за березень 2015 року);

- від 30.04.2015 на суму 335144,38 грн (за квітень 2015 року);

- від 31.10.2015 на суму 124914,92 грн (за жовтень 2015 року);

- від 30.11.2015 на суму 1062791,55 грн (за листопад 2015 року);

- від 31.12.2015 на суму 1761534,37 грн (за грудень 2015 року).

Відповідач, у свою чергу, частково та з простроченням провів оплати за договором на загальну суму 7944016,36 грн, що вбачається з довідок сальдо та операції по підприємству «Тепло КП ПМР» за період з 01.10.2011 по 30.06.2019 (в розрізі договорів).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної та своєчасної оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та повної і своєчасної сплати коштів за поставлений позивачем газ не представив, контррозрахунку позовних вимог не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у сумі 47467,67 грн.

Крім наведеного, з урахуванням прострочення сплати основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 позивачем нараховано відповідачу:

1. Пеню в загальній сумі 210729,46 грн: за зобов`язаннями січня 2015 року за період з 17.02.2015 по 26.02.2015 на суму 7689,55 грн; за зобов`язаннями лютого 2015 року за період з 17.03.2015 по 23.04.2015 на суму 24912,96 грн; за зобов`язаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 14.10.2015 на суму 51387,06 грн; за зобов`язаннями квітня 2015 року за період з 15.05.2015 по 18.10.2015 на суму 81426,31 грн; за зобов`язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 25.11.2015 на суму 517,84 грн; за зобов`язаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2015 по 22.12.2015 на суму 4119,98 грн; за зобов`язаннями грудня 2015 року за період з 15.01.2016 по 14.07.2016 на суму 40675,76 грн.

2. 3 % річних у загальній сумі 18029,71 грн: за зобов`язаннями січня 2015 року за період з 17.02.2015 по 26.02.2015 на суму 591,50 грн; за зобов`язаннями лютого 2015 року за період з 17.03.2015 по 23.04.2015 на суму 1245,63 грн; за зобов`язаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 18.10.2015 на суму 2617,28 грн; за зобов`язаннями квітня 2015 року за період з 15.05.2015 по 18.10.2015 на суму 4324,74 грн; за зобов`язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 25.11.2015 на суму 35,31 грн; за зобов`язаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2015 по 22.12.2015 на суму 280,91 грн; за зобов`язаннями грудня 2015 року за період з 15.01.2016 по 31.07.2019 на суму 8934,34 грн.

3. Інфляційні втрати у загальній сумі 44518,78 грн: за зобов`язаннями березня 2015 року за сукупний період з 15.04.2015 по 30.09.2015 на суму 3256,74 грн; за зобов`язаннями квітня 2015 року за сукупний період з 15.05.2015 по 30.09.2015 на суму 2911,24 грн; за зобов`язаннями грудня 2015 року за сукупний період з 15.01.2016 по 31.07.2019 на суму 38350,80 грн.

Щодо визначеної позивачем суми пені в розмірі 210729,46 грн суд зазначає таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, на підставі ст. 549 ЦК України, ст. 230 ГК України та п. 7.2 Договору позивач цілком правомірно нарахував відповідачу пеню.

Судом перевірено розрахунок пені наведений у позовній заяві та встановлено, що відповідне нарахування позивачем проведено вірно.

Щодо визначених позивачем сум інфляційних втрат в розмірі 44518,78 грн та 3% річних у розмірі 18029,71 грн суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки та встановлено, що позивачем суми інфляційних в розмірі 44518,78 грн та 3% річних у розмірі 18029,71 грн зазначено вірно.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 становить 320745,62 грн, з яких: 47467,67 грн основного боргу, 210729,46 грн пені, 18029,71 грн 3% річних, 44518,78 грн інфляційних втрат.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» стало відомо з відомостей, розміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що 02.07.2019 засновниками (учасниками) або уповноваженим ними органом Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» () внесено рішення про припинення юридичної особи в результаті ліквідації.

Як вбачається з отриманого на запит суду Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 16.10.2019, Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло»: відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення: 02.07.2019, в стані припинення, за рішенням засновників; відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог: 02.09.2019; дані про реєстраційні дії: внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації; 02.07.2; Завадська Валентина Григорівна; Виконавчий комітет Первомайської міської ради.

Судом встановлено, що позивач 30.08.2019 направив Комісії з припинення Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» (за адресою: 55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1) вимогу № 14/7-2502В від 30.08.2019 на суму 31327223,44 грн, в якій, з наведенням відповідного обґрунтування, зазначається, зокрема, що загальна заборгованість Боржника перед Компанією за договором купівлі-продажу природного газу від 17.12.2014 № 2237/15-БО-22 становить 320745,62 грн, з яких: 47467,67 грн основний борг, 210729,46 грн пеня, 18029,71 грн 3% річних, 44518,78 грн інфляційні втрати.

Керуючись статтями 105, 111 Цивільного кодексу України позивач просив відповідача виконати вимогу кредитора Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у відповідному розмірі шляхом перерахування грошової суми за наведеними реквізитами.

Належним чином засвідчені докази направлення вимоги № 14/7-2502В від 30.08.2019 на адресу відповідача (копія фіскального чека № від 30.08.2019, копія поштової накладної № 114 від 30.08.2019, копія опису вкладення у цінний лист від 30.08.2019) наявні в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що на дату звернення до суду з відповідним позовом відповіді за результатами розгляду вищезазначених вимог Компанії у встановлений законодавством термін (тридцять днів з моменту їх отримання) на адресу Компанії не надходило.

Вказана обставина, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від розгляду кредиторських вимог Компанії, що викладені у вимозі від 30.08.2019 № 14/7-2502В, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновків про обґрунтованість заявлених позовних вимог, виходячи з такого:

Відповідно до ст. 59 Господарського кодексу України припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

У відповідності до приписів частин ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 111 ЦК України дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Як визначається в ч. 8 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи

Зі змісту ч. 1 ст. 112 ЦК України вбачається, що разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються встановленій цією статтею черговості.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 30.08.2019 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 14/7-2502В від 30.08.2019 на суму 31327223,44 грн (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 114). За даними офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» відповідне поштове відправлення було вручене адресату 03.09.2019.

Строком заявлення вимог для кредиторів Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» визначено 02.09.2019.

Разом із тим, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 255 ЦК України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, позивачем відповідні кредиторські вимоги до Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» були заявлені в межах встановленого строку.

Суд відмічає, що докази письмового повідомлення відповідачем позивача про результати розгляду його кредиторських вимог, викладених у вимозі № 14/7-2502В від 30.08.2019, в матеріалах справи відсутні.

Разом із тим, із відзиву № 94 від 20.11.2019 вбачається, що вимога ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про зобов`язання включити грошові вимоги в сумі 320745,62 грн за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 до проміжного ліквідаційного балансу КП Первомайської міської ради «Тепло» не була визнана ліквідаційною комісією КП «Тепло» через відсутність рішення суду про її стягнення з КП «Тепло».

Вказані заперечення відповідача щодо включення кредиторських вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу відхиляються судом у зв`язку з таким.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення зобов`язань визначені у статях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України (припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи, припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи).

Серед підстав припинення зобов`язання відсутня така підстава для припинення зобов`язання як перебування юридичної особи у стані припинення.

Таким чином, перебування Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в стані припинення не припинило зобов`язання, у зв`язку з чим в силу статті 107 Цивільного кодексу України позивач, як кредитор, вправі вимагати від відповідача в особі комісії з припинення як виконання зобов`язання так і включення кредиторських вимог за такими зобов`язаннями до проміжного ліквідаційного балансу.

Судом враховано mutatis mutandis правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 20.11.2018 у справі № 925/1143/17.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У даній господарській справі суд установив, що позивач належними, допустимими і достовірними доказами довів порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів товариства, як кредитора у процесі самоліквідації юридичної особи.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства Первомайської міської ради «Тепло» в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 320745,62 грн за договором купівлі-продажу природного газу № 2237/15-БО-22 від 17.12.2014 (зокрема: 47467,67 грн основного боргу, 210729,46 грн пені, 18029,71 грн 3% річних, 44518,78 грн інфляційних втрат) до проміжного ліквідаційного балансу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви (у справі № 915/2124/19) позивачем було сплачено 1921,00 грн судового збору, відповідно до платіжного доручення № 7009359 від 08.10.2019.

Відповідно до приписів абз. 3 ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

За такого, у рішенні Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2019 у справі № 915/2124/19 було, зокрема, вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 1921,000 грн.

З урахуванням наведеного, розподіл судових витрат у даній господарській справі № 915/2238/19 не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло» (55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 35964656) в особі голови комісії з припинення Бикової А.А. включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в сумі 320745,62 грн до проміжного ліквідаційного балансу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720);

Відповідач: Комунальне підприємство Первомайської міської ради «Тепло» (55200, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 35964656) в особі голови комісії з припинення Бикової А.А.

Повне рішення складене та підписане судом 14.02.2020.

Суддя О.Г. Смородінова