ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"12" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3169/19

Господарський суд Одеської області у складі колегії судді головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Лічман Л.В., суддя Шаратов Ю.А. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглядаючи матеріали справи № 916/3169/19

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Топольницький" (66700, Одеська область, Захарівський район, смт. Захарівка, провулок Первомайський, 9, )

до відповідача Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області (66740, Одеська область, Захарівський район, смт. Затишшя, вул. Суворова, 34, )

про визнання незаконним і скасування рішення та визнання права постійного користування

та за зустрічним позовом Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області (66740, Одеська область, Захарівський район, смт. Затишшя, вул. Суворова, 34, )

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Топольницький" (66700, Одеська область, Захарівський район, смт. Захарівка, провулок Первомайський, 9, )

про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення 125 627,36грн.

Представники:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Акуліч О.О., ордер № 447071, дата видачі : 20.11.19;

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Топольницький" звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області про:

- визнання за селянським (фермерським) господарством "Топольницький" право постійного користування з 1993 року земельною ділянкою площею 50,0037 га ріллі з кадастровим номером :01:001:1120 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої за адресою: Одеська область, Захарівський район, ні Затишанська селищна рада (за межами населеного пункту);

- визнання незаконним і скасувати рішення Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області від 19 вересня 2019 року № 709/1-VII "Про проведення земельних торгів у формі аукціону" в частині виставлення на земельні торги для передачі у користування на умовах оренди земельної ділянки площею 50,0037 га ріллі з кадастровим номером :01:001:1120 та цільовим призначенням для ведення фермерського господарства з місцем розташування: Одеська, область, Захарівський район, Затишанська селищна рада (за межами населеного пункту); обмеження у використанні земельної ділянки - санітарно-захисна зона навколо об`єкта - 9,0219 га (номер лота 8 у додатку 1 "Перелік земельних ділянок комунальної власності, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами" до цього рішення).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2019р. було відкрито провадження по справі №916/3169/19. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

25.11.2019р. Затишанська селищна рада Захарівського району Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з зустрічним позовом до Селянського (фермерського) господарства "Топольницький" про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення 125 627,36грн.

Ухвалою суду від 02.12.2019р. зустрічну позовну заяву Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Топольницький" про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення 125 627,36грн. було прийнято до розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом у справі №916/3169/19 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач посилається на те, що за рішенням відповідача від 13 лютого 1993 року спірна земельна ділянка була передана у постійне користування ОСОБА_1 , як голові зареєстрованого 21.12.1992 року селянського (фермерського) господарства «Топольницький», для створення такого господарства і на його ім`я відповідачем у 1993 році був виданий державний акт на право постійного користування землею Б № 055492, в якому вказано, що за ОСОБА_1 , як землекористувачем, закріплюється в безстрокове і безоплатне користування 50 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування, яка надана для ведення селянського (фермерського) господарства.

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року у справі № 517/109/18 за ОСОБА_2 визнано в повному обсязі в порядку спадкування право власності на цілісний майновий комплекс та право засновника (учасника) вказаного господарства.

На підставі цього судового рішення статут позивача 04 березня 2019 року був затверджений у новій редакції зі зміною юридичної адреси та єдиного учасника і голови господарства, яким замість померлого ОСОБА_1 став ОСОБА_2 ..

Вимоги зустрічного позову обґрунтовуються тим, що право постійного користування спірною земельною ділянкою у позивача не виникало, а належало ОСОБА_1 , який одержав її за рішенням відповідача від 13.02.1993 року та виданим на його підставі Державним актом на право постійного користування землею серії Б № 055492.

Відповідач вважає, що право постійного користування земельною ділянкою нерозривно пов`язано з особою, якій таке право надано, воно не може бути передано або автоматично перейти до створених нею юридичних осіб та припинилось зі смертю ОСОБА_1 і не входить до складу його спадщини.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що в провадженні Верховного Суду перебуває справа № 922/989/18 за позовом СФГ "Берізка" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2019 у справі № 922/989/18 вказану справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Передаючи справу № 922/989/18 на розгляд Великої Палати Верхового Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що вбачає виключну правову проблему, яка потребує вирішення Великою Палатою Верховного Суду і яка полягає у необхідності забезпечення єдності судової практики у вирішені питання про визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, про що видано державний акт про право постійного користування земельною ділянкою на ім`я засновника фермерського господарства - юридичної особи. За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 05.10.2016 у справі № 181/698/14-ц, від 23.11.2016 у справі № 657/731/14-ц, від 05.10.2016 у справі №6-2329цс16, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладених у постановах від 18.03.2019 у справі № 472/598/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 587/260/17, від 17.10.2018 у справі № 376/2038/14-ц, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю засновника СФГ, на ім`я якого було видано акт на право постійного користування земельною ділянкою. Разом з тим позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 615/2197/15-ц, дозволяє дійти висновку, що у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року прийнято до розгляду справу № 922/989/18.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом господарських спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, виходячи з цієї норми, в першу чергу, суд має справедливо, тобто з дотриманням принципу верховенства права, вирішити господарський спір.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому судом враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує процесуальну справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом узагалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubovs and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), § 103).

З огляду на практику ЄСПЛ, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства, а рішення суду не буде відповідати критеріям законності.

Ідея справедливого судового розгляду включає основоположне право на змагальні провадження.

Бажання економити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 30).

В той же час обґрунтованість тривалості проваджень повинна бути оцінена з урахування наступних критеріїв, заснованих практикою Суду: складність справи, внесок заявника і відповідних органів влади, а також предмет спору (Comingersoll S.A. v. Portugal [GC] (Комінгерсоль проти Португалії) [ВП]; Frydlender v. France [GC] (Фрайдлендер проти Франції) [ВП], § 43; Sьrmeli v. Germany [GC] (Сюрмелі проти Німеччини) [ВП], § 128).

Складність справи стосується як фактичної, так і правової сторони (Katte Katte Klitsche de la Grange v. Italy (Катте Клітше де ла Грандж проти Італії), § 55; Papachelas v. Greece [GC] (Папахелас проти Греції) [ВП] § 39). Вона може стосуватись, наприклад, втручання декількох сторін у справу (H. v. the United Kingdom (Х. проти Сполученого Королівства), § 72), або різноманітних доказів, що мають бути досліджені (Humen v. Poland [GC] (Гумен проти Польщі) [ВП], § 63). Складність національних проваджень може виправдати їх тривалість (Tierce v. San Marino (Тьєрс проти Сан-Марино), § 31).

Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 183, і Sьrmeli v. Germany (Сюрмелі проти Німеччини) [ВП], § 129).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 ГПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на вищевикладене, враховуючи предмет та підстави як первісного так і зустрічного позову, фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, щодо визначення особи, якій належить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, та оскільки, як у справі № 916/3169/19, так і у справі № 922/989/18 правовідносини є подібними, з метою забезпечення єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній господарській справі № 916/3169/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/989/18.

Керуючись п.п. 7 .1 ст.228, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі №916/3169/19 зупинити до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №922/989/18.

2.Зобов`язати сторін невідкладно повідомити суд про результати розгляду справи №922/989/18.

Повний текст ухвали буде складено 17.02.2020р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Л.В. Лічман

Суддя Ю.А. Шаратов