ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" лютого 2020 р.Справа № Б-48/08-04

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши заяву ліквідатора про зобов`язання сільську раду прийняти об`єкти державної власності, що не увійшли до статутного капіталу банкрута при приватизації у власність територіальної громади

за заявою ТОВ "Енергоінвест", м. Балаклія
до ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат", м. Куп`янськ
про визнання банкрутом
за участю сторі: ліквідатор - Кокорев Е.О.,

пр-к РВ ФДМУ - Гніденко В.О. (дов. від 03.02.2020), Зучек Є.Н. (дов. від 26.12.19),

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду від 01.06.2011 р. ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 28.07.16 р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Кокорева Е.О., якого суд зобов`язав завершити ліквідаційну процедуру.

До господарського суду з заявою про зобов`язання прийняти у власність майно (за вх. №28031 від 19.11.2019) звернувся ліквідатор, в якій він просить суд зобов`язати Піско-Радьківську сільську раду прийняти об`єкти державної власності, що не увійшли до статутного капіталу товариства при приватизації у власність територіальної громади, а саме: сарай господарський П-Радьковський бурякопункт (рік вводу 1992, інв.№527/17174), погріб П-Радьковський бурякопункт (рік вводу 1992, інв.№528/17176, які знаходяться за адресою: Харківська обл., Борівський р-н, с. Піски-Радьківські.

Ухвалою від 25.11.19 зазначену заяву призначено судом до розгляду в судовому засіданні, зобов`язавши Піско-Радьківську сільську раду Борівського району надати суду відзив на заяву ліквідатора.

На виконання вимог суду, від Піско-Радьківської сільради на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому Піско-Радьківський сільський голова заперечує в повному обсязі проти заяви ліквідатора, зазначає, що об`єкти державного майна, які зазначені ліквідатором в заяві фактично відсутні та непридатні для подальшої експлуатації. В додаток до відзиву головою сільради надано рішення Піско-Радьківської сільської ради від 22.02.2017 про прийняття до комунальної власності сараю господарського та погребу Піско-Радьківського бурякопункту, яким сільською радою було вирішено не приймати у комунальну власність сільської ради зазначені об`єкти, оскільки ці об`єкти непридатні для використання та забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб громади.

Залучене судом Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківський, Донецький та Луганський областях у відповіді на відзив сільської ради просить суд заяву ліквідатора задовольнити у повному обсязі, посилаючись на План приватизації цілісного майнового комплексу Куп`янського цукрового комбінату від 30.10.1996р. за № 1301, на Закон України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», на приписи ст. 7, 8 Житлового кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників даного судового засідання повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в зв`язку з чим суд розглядає заяву ліквідатора по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву ліквідатора, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

За приписами ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 наведеної статті судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, який почав свою дію з 21.10.2019, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, подальший розгляд справи про банкрутство ВАТ "Куп`янський цукровий комбінат" та заяви ліквідатора повинен відбуватись за нормами нового Кодексу України з процедур банкрутства.

Проте, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як встановлено судом, банкрут, ВАТ «Куп`янський цукровий комбінат», було створено згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області від 13.11.1996р. № 2307-п на базі цілісного майнового комплексу «Куп`янський цукровий комбінат».

Згідно з планом приватизації цілісного майнового комплексу «Куп`янський цукровий комбінат» затвердженого розпорядженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області від 30.10.1996р. № 1301 з вартості цілісного майнового комплексу підприємства було вилучено об`єкти та майно, що не підлягають приватизації на загальну суму 93862 млн. крб., з яких на 6745 млн.крб. майно, що відноситься до особливого режиму приватизації (незавершене будівництво житлового фонду), об`єкти, що не підлягають приватизації (майно цивільної обороні, об`єкти інженерної інфраструктури) - 1553 млн. крб., об`єкти державного житлового фонду - 85584 млн. крб. Вказане також відображене в Акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу «Куп`янський цукровий комбінат» від 29.12.1995р. № 715-р.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону Україні «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013, який діяв на час визнання боржника банкрутом, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Зазначене кореспондується з ч. 7 ст. 61 Кодексу з процедур банкрутства, відповідно до якої визначено, що у разі ліквідації підприємства-банкрута, зобов`язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об`єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об`єкти комунальної інфраструктури, арбітражний керуючий передає, а орган місцевого самоврядування приймає такі об`єкти без додаткових умов у порядку, встановленому законом.

У застосовуванні положення ч. 7 ст. 61 Кодексу з процедур банкрутства необхідно виходити із загальної спрямованості цього Кодексу на максимальне задоволення вимог кредиторів за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника. Разом з тим, положення цієї статті необхідно розуміти таким чином, що йдеться про майно банкрута ВАТ «Куп`янський цукровий комбінат», яке належить боржнику як володільцю, а не як власнику і, яке він повинен у випадку банкрутства передати (повернути) в порядку, встановленому законодавством, територіальній громаді, оскільки це майно не включається до складу ліквідаційної маси в зв`язку з тим, що воно не увійшло до статутного капіталу господарського товариства у процесі приватизації та перебуває на балансі банкрута (ч.8.ст.62 Кодексу з процедур банкрутства).

Таким чином Кодекс з процедур банкрутства встановлює обов`язок ліквідатора передати органу місцевого самоврядування об`єкти житлового фонду, комунальної інфраструктури, які не належать боржнику на праві власності.

Згідно із ч.1 статті 2 Закону України від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (далі - Закон № 147/98-ВР) об`єктами передачі є:

цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій (далі - цілісні майнові комплекси підприємств), їх структурних підрозділів;

нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний об`єкт) на підставі розподільного балансу), об`єкти незавершеного будівництва);

інше окреме індивідуально визначене майно підприємств;

акції (частки, паї), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств;

об`єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Щодо передачі Піско-Радьківській сільській раді Борівського району сараю господарського (П-Радьківський бурякопункт, рік вводу 1992, інв.№527/17174) та погребу (інв.№ 528/17176) суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року за № 147/98-ВР визначено об`єкти передачі до місцевих рад без додаткових умов, до яких відносяться об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Ч. 3 ст. 4-1 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" (№147/98-ВР від 03.03.1998) визначено, що рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

Ч.13 ст. 41 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що у разі ліквідації підприємства - банкрута, зобов`язаного згідно із законодавством передати територіальній громаді об`єкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, дитячі дошкільні заклади та об`єкти комунальної інфраструктури, арбітражний керуючий (ліквідатор) передає, а орган місцевого самоврядування приймає такі об`єкти без додаткових умов у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-р сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Піско-Радьківська сільська рада Борівського району є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду Борівського району Харківської області та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Як встановив суд, сарай господарський (Піско-Радьківський бурякопункт, рік вводу 1992, інв.№527/17174) та погріб П-Радьковський бурякопункт, рік вводу 1992, інв. №528/17176 знаходиться в незадовільному стані і не використовується за призначенням, про що свідчить п. 27, 28 таблиці 3 акту № 1353 від 24.06.2019 перевірки державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Куп`янський цукровий комбінат» у процесі приватизації, проведену робочою групою РВ ФДМУ у Харківській області разом з ліквідатором.

Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" об`єкти соціальної інфраструктури передаються разом з майном підприємств, що обслуговували ці об`єкти, у тому числі основними фондами, ремонтно-будівельними базами, майстернями, транспортними засобами, прибиральною технікою, в частині, що визначається комісією з питань передачі об`єктів, яка здійснює передачу.

Разом з житловим фондом передаються вбудовані і прибудовані приміщення, зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання та водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, обладнання тощо).

Комунальна інфраструктура міста - це комплекс установ і підприємств, які відповідають за своєчасне і нормальне надання послуг населенню у сфері комунальних служб (каналізація і водопостачання, теплопостачання, електропостачання, транспорт і дороги, інженерні комунікації тощо). Термін «інфраструктура» походить від поєднання двох латинських слів: infra - «нижче», «під» та structura - «будівля», «розташування» і в сучасних умовах вживається для позначення сукупності споруд, будівель, систем і служб, необхідних для функціонування галузей матеріального виробництва та забезпечення умов життєдіяльності суспільства.

Проте, ані ліквідатором, ані РВ ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях не доведено суду, що сарай господарський (Піско-Радьківський бурякопункт, рік вводу 1992, інв.№527/17174) та погріб П-Радьковський бурякопункт, рік вводу 1992, інв. №528/17176 є об`єктами житлового фонду або соціальної інфраструктури.

Також, на час розгляду справи судом, ліквідатор не надав суду актуальних доказів наявності у банкрута за його балансом об`єктів державної власності - сараю господарського та погрібу (П-Радьковський бурякопункт, рік вводу 1992, інв.номера 527/17174, № 528/17176), які можуть бути передані з державної власності безоплатно у комунальну власність Піско-Радьківської сільської ради згідно до положень Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.1998 року за № 147/98-ВР.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього ж Закону не можуть бути об`єктами передачі з державної у комунальну власність об`єкти, право власності на які не зареєстровано в установленому законом порядку (крім об`єктів житлового фонду).

Однак, суду також не надано доказів того, що ці об`єкти (сарай господарський та погріб) зареєстровані в установленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядку.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора в повному обсязі.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 58-65 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 74, 76, 77, 79, 86, 202, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора (вх. №28031 від 19.11.19) про зобов`язання Піско-Радьківську сільську раду Борівського району Харківської області прийняти об`єкти державної власності, що не увійшли до статутного капіталу ВАТ «Куп`янський цукровий завод» при приватизації у власність територіальної громади - відмовити.

2. Ухвалу направити ліквідатору, Піско-Радьківській сільській раді, РВ ФДМУ по Харківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання суддею.

Ухвала підписана 18.02.2020 року.

Суддя Міньковський С.В.