Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ
"18" лютого 2020 р. м. Рівне Справа № 918/897/19
Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н. Ф.,за участі секретаря судового засідання Оліфер С. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справиза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ Україна" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення в сумі 41 166, 52 грн.
у засіданні приймали участь:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ-БАГ Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 41 166, 52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу № AG-090/17 від 13.05.2017 року, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за поставлений товар в сумі 35 238, 80 грн. Крім того, за несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 5 442, 63 грн пені, 485, 09 грн три відсотки річних.
Ухвалою суду від 18.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 16.01.2020 року.
Ухвалою суду від 16.01.2020 року, у зв`язку із заявленням відповідачем клопотанням про відкладення розгляду справи з метою укладення між сторонами мирової угоди, розгляд справи відкладено на 05.02.2020 року.
Ухвалою суду від 05.02.2020 року продовжено строк для відповідача на подання відзиву на позовну заяву з ініціативи суду, розгляд справи відкладено на 18.02.2020 року.
05 лютого 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній не погоджується з розрахунком позивача 3% річних та пені, зазначає що його здійснено з помилками та надав свій контррозрахунок. Вказує, що позивач усі вимоги в позовній заяві ставить до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Експрес-Сервіс", яке не має жодного відношення до договору.
У зв`язку з оплатою відповідачем після відкриття провадження у справі основного боргу в сумі 27 238, 80 грн, ухвалою суду від 18.02.2020 року закрито провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали суду.
Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Окрім того, суд зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
13 травня 2017 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № AG-090/17 (далі договір), за умовами якого продавець зобов`язується поставляти покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити за нього грошову суму, у розмірі та строки визначені в додаткових угодах до цього договору (далі додаток або додатки), які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).
Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціни на товари є дійсними і погодженими сторонами з моменту підписання ними відповідного додатку до цього договору.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 8.1 договору).
Невід`ємними додатками до цього договору є додатки укладені сторонами протягом дії цього договору у письмовій формі за підписами обох сторін (п. 9.1. договору).
Договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплений печатками сторін.
17 вересня 2019 року сторонами був погоджений та підписаний додаток №4 до договору, відповідно до п. 1 якого сторонами договору погоджено асортимент, ціну та кількість продукції, що постачається по договору у специфікації. Вартість продукції, становить 105 238, 80 грн, в тому числі ПДВ (20%) 17 539, 80 грн та є загальною вартістю продукції, що поставляється відповідно до цього додатку до договору.
Покупець за цим договором зобов`язується здійснити оплату за продукцію згідно з п. 5.1. договору в розмірі 100 % вартості продукції, що на дату укладення даної специфікації становить 105 238, 80 грн, в тому числі ПДВ (20%) 17 539, 80 грн, грошовими коштами на поточний рахунок продавця до 30.09.2019 року (п. 3 додатку №4 до договору).
Судом встановлено, що на виконання умов договору та додатку №4 до нього позивач поставив відповідачу товар, а відповідач прийняв його на загальну суму 105 238, 80 грн, що стверджується видатковою накладною №1758 від 17.09.2019 року та не заперечується відповідачем. Разом з тим, відповідач за поставлений товар розрахувався несвоєчасно та не у строк визначений п. 3 додатку №4 до договору, зокрема Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" було повністю погашено заборгованість за видатковою накладною №1758 від 17.09.2019 року наступними платежами: 15.11.2019 року 40 000, 00 грн, 22.11.2019 року 30 000, 00 грн; 13.12.2019 року 8 000, 00 грн та 27.12.2019 року 27 238, 80 грн.
Таким чином, оплату поставленого товару відповідач здійснював з порушенням встановленого умовами договору строку.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що до відкриття провадження у цій справі, заборгованість відповідача становила 27 238, 80 грн. Водночас позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 35 238, 80 грн, тобто без врахування здійсненого відповідачем погашення 13.12.2019 року в сумі 8 000, 00 грн. При цьому, заяви про зменшення позовних вимог від позивача в порядку ст. 46 ГПК України до суду не надходило.
За наведеного, суд дійшов, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 8 000, 00 грн є необґрунтованими.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.
За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 5 442, 63 грн пені, 485, 09 грн три відсотки річних.
Право на нарахування пені визначене п. 8.2. договору, за яким у випадку порушення покупцем строків оплати, зазначених у додатках до цього договору, йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.
Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум пені, суд встановив, що останні становлять 5 151, 02 грн (при заявлених 5442, 63 грн), а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 291, 61 грн (5442, 63 грн - 5151, 02 грн) не підлягають задоволенню судом.
Крім того, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних, суд встановив, що останні не перевищують обрахованого судом розміру, а відтак підлягають задоволенню у заявленому розмірі в сумі 485, 09 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 5 442, 63 грн пені та 485, 09 грн 3% річних. При цьому у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 8 000, 00 грн основного боргу та 291, 61 грн пені необхідно відмовити.
При цьому, стосовно тверджень відповідача про те, що позивачем у позовній заяві заявлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Експрес-Сервіс", а не Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" суд зазначає, що вказане є помилкою при складанні позовної заяви, оскільки всі інші реквізити відповідача, в тому числі ідентифікаційний код юридичної особи та її місцезнаходження, відповідають відомостям які містяться у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс".
Крім того, інші доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 276, 61 грн.
Керуючись ст. 76-79, 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
3. Відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 8 000, 00 грн основного боргу та 291, 61 грн пені.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 18.02.2020 року.

Суддя Церковна Н. Ф.