СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. Справа № 922/1909/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача за первісним позовом - Кругляка Р.Є. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №455 від 02.12.2019, ордер серія КВ №823012 від 28.01.2020, довіреність №11/2019 від 01.10.2019)

відповідача за первісним позовом - Гараєвої О.С. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2315 від 02.10.2018, довіреність № 1908 від 03.10.2019)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків (вх. № 51 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 по справі № 922/1909/17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Шарко Л.В., суддя Аріт К.В., суддя Суслова В.В.; повний текст рішення складено та підписано 05.12.2019)

за первісним позовом Приватного підприємства «УКРЗІЗ», м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків

про стягнення 492391,72 грн.,

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків

до Приватного підприємства «УКРЗІЗ», м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область

про стягнення 1960885,80 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року Приватне підприємство «УКРЗІЗ» (далі - ПП «УКРЗІЗ») звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Південна залізниця») про стягнення 467660,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки продукції від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ в частині повної та вчасної оплати за поставлений товар.

25.07.2017 ПП «УКРЗІЗ» подало заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 23778), у якій просило стягнути заборгованість у сумі 492391,72 грн., з яких 462429,00 грн. боргу, 13397,68 грн. пені та 3154,60 грн. 3 % річних за період прострочення з 11.05.2017 по 01.08.2017, 13410,44 грн. інфляційних за період з 11.05.2019 по 30.06.2019, а також 10175,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2017 у справі № 922/1909/17 прийнято зазначену заяву позивача до розгляду.

У липні 2017 року АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Південна залізниця» звернулося до Господарського суду Харківської області із зустрічною позовною заявою до ПП «УКРЗІЗ» про стягнення 1960885,80 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що поставлений АТ «Українська залізниця» товар, який останнім прийнятий та частково оплачений, не відповідає вимогам, встановленим у Специфікації до договору поставки продукції від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ, а саме ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам предмета закупівлі, що підтверджується Висновком комплексної судової експертизи від 26.06.2017 № 6161/11059-11061. Вказане є істотним порушенням вимог щодо якості товару, у зв`язку з чим АТ «Українська залізниця» просило стягнути сплачену за договором суму неякісного товару та штраф за постачання такого товару.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.2017 у справі № 922/1909/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2017, у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено повністю.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що поставлений та отриманий замовником товар за договором не відповідає ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, що відповідно до частини 5 статті 268 Господарського кодексу України надає замовнику право не здійснювати оплату товару більш низької якості та вимагати повернення сплаченої суми за товар, а також стягнення штрафу на підставі частини 7 статті 269 Господарського кодексу України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 16.08.2017 у справі № 922/1909/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

За наслідками нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 26.12.2018 у справі №922/1909/17, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 первісний позов ПП «УКРЗІЗ» до АТ «Українська залізниця» задоволено повністю; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ПП «УКРЗІЗ» 462429,00 грн. боргу, 3433,38 грн. пені, 1000,00 грн. інфляційних, 798,00 грн. 3% річних за період з 09.05.2017 по 30.05.2017, 7015,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічного позову АТ «Українська залізниця» до ПП «УКРЗІЗ» відмовлено повністю з тих підстав, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів поставки неякісної продукції у відповідності із вимогами укладеного договору та згідно з положеннями Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, яка застосовується до спірних правовідносин. Висновок експертизи від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 суди визнали суперечливим, оскільки ним підтверджена невідповідність по якості лише 100 000 пар рукавиць, в той час як - інші 94 500 пар рукавиць у АТ «Українська залізниця» взагалі не вилучалися та АТ «Українська залізниця» не надано жодних доказів, що такі 94 500 пар рукавиць є неякісними.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.07.2019 касаційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено частково; рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 922/1909/17 скасовано; справу №922/1909/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суди попередніх інстанцій припустились порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, у зв`язку з чим Верховний Суд не розглядав інші доводи щодо суті спору. Верховним Судом встановлено, що задовольняючи первісні позовні вимоги ПП «УКРЗІЗ» у сумі 462429,00 грн. боргу, 3433,38 грн. пені, 1000,00 грн. інфляційних, 798,00 грн. річних, 7 015,00 грн. судового збору, ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції, не розглянули вимоги щодо збільшених позовних вимог, а саме заяву від 25.07.2017, яка ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2017 прийнята до розгляду.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 по справі № 922/1909/17 первісні позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» на користь ПП «УКРЗІЗ» основну заборгованість в сумі 462429,00 грн.; пеню в сумі 11807,78 грн. за період з 12.05.2017 по 24.07.2017; 3% річних в сумі 2812,58 грн. за період з 12.05.2017 по 24.07.2017; інфляційні втрати в сумі 13410,44 грн. за період з 12.05.2019 по 30.06.2019; судовий збір в сумі 7356,91 грн. В задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1589,90 грн. та 3% річних в сумі 342,02 грн. - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Дане рішення суду щодо часткового задоволення первісних позовних вимог мотивоване тим, що згідно з умовами договору поставки продукції № П/НХ-1716/НЮ від 06.01.2017 ПП «УКРЗІЗ» було здійснено відповідачу за первісним позовом поставку товару у кількості та якості, передбачених умовами Договору та відповідною вимогою, що підтверджується відповідними документами (видатковими накладними та актами приймання-передачі), однак в порушення умов договору відповідач за первісним позовом вчасно не розрахувався за отриманий товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті товару у розмірі 462429,00 грн., яка підлягає стягненню. Крім того, судом здійснено перевірку розрахунку заявлених до стягнення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат в сумі 13410,44 грн. та встановлено, що він є арифметично та методологічно вірним. Що стосується заявлених до стягнення пені за несвоєчасне здійснення оплати товару по договору в розмірі 13397,68 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, суд із посиланням на їх невірні розрахунки, помилковість визначеного періоду початку прострочення грошового зобов`язання, вирішив стягнути з відповідача за первісним позовом пеню в сумі 11807,78 грн. та 3% річних в сумі 2812,58 грн. за період прострочення з 12.05.2017 по 24.07.2017.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову про повернення сплаченої суми за товар та стягнення штрафу за поставку неякісного товару рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» не надано належних та допустимих доказів факту поставки ПП «УКРЗІЗ» продукції неналежної якості за Договором; факт невідповідності партії рукавиць договором критеріям якості відповідно до умов Договору поставки та Інструкції № П-7 позивачем за зустрічним позовом не встановлювався; відбір проб здійснювався позивачем за зустрічним позовом в односторонньому порядку без виклику постачальника та в порушення вимог Інструкції № П-7; будь-якого акту з боку АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», який би підтверджував невідповідність критеріям якості товару, до суду не було надано.

Поряд із цим судом першої інстанції відхилені висновки наданої АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів і виробів з них від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 та наданої ПП «УКРЗІЗ» комплексної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них та товарознавчої експертизи від 29.10.2018 № 23426/23512 з огляду на те, що зазначені в них висновки щодо відповідності рукавиць комбінованих вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, є протилежними.

Відповідач за первісним позовом (АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків) із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалене у даній справі рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим в результаті неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Скаржник просить рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 по справі № 922/1909/17 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача за первісним позовом - ПП «УКРЗІЗ».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків посилається на те, що:

-судом першої інстанції порушено пункт 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки під час розгляду справи ухвалою від 25.10.2019 необґрунтовано відмовлено у задоволені клопотання відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи № 369/11508/19, що, в свою чергу, стало перешкодою для встановлення в даній справі обставин, які мають значення для правильного її вирішення. Скаржник вважає, що встановлення в межах кримінального провадження та справи № 369/11508/19 обставин неналежного виконання умов договору від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ постачальником входить до предмету доказування як за первісним, так і за зустрічним позовом по даній господарській справі;

-судом першої інстанції порушено приписи статей 76, 77, 79, 86, 99 Господарського процесуального кодексу України, оскільки необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про призначення повторної експертизи матеріалів, речовин та виробів (комбінованих рукавиць, що були предметом поставки по договору від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ), необхідної для з`ясування обставин невідповідності якості вказаного товару ГОСТу 12.4.010-75 «Система стандартов безопасности труда. Средства индивидуальной защиты. Рукавицы специальные. Технические условия», та в порушення зазначених вимог процесуального законодавства, відхилено належний, достовірний та допустимий доказ - висновок комплексної судової експертизи від 26.06.2017 №6161/11059-11061, яким на переконання скаржника підтверджується те, що більш ніж третя частина поставленого товару згідно з актом прийому-передачі від 03.03.2017 № 52 (55450 пар рукавиць з першої партії поставки) є неякісною.

При цьому, скаржник вважає неналежним та недостовірним наданий ПП «УКРЗІЗ» висновок експертизи від 29.10.2018 № 23426/23512, оскільки об`єкт дослідження цієї експертизи не відноситься до тих партій продукції, які були отримані Укрзалізницею по Договору від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ. Свідченням цього є те, що згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017, комбіновані рукавиці, які були поставлені Укрзалізниці за Договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ, були вилучені у кількості 250 упаковок по 400 шт. в упаковці, що загалом складає 100000 пар. Доказів отримання зразків рукавиць від органів досудового розслідування з матеріалів кримінального провадження № 0000440 чи від відповідача за первісним позовом, позивач за первісним позовом не надавав. Однак суд першої інстанції, оцінюючи висновок експертизи від 29.10.2018 № 23426/23512, не звернув уваги, що досліджені експертом п`ять пар рукавиць, не були частиною партій товарів, поставлених ПП «УКРЗІЗ» по договору від 06.01.2017 № ПУНХ-1716/НЮ, а отже результати дослідження цих довільних зразків виробів рукавиць комбінованих не стосуються предмету доказування по даній справі. На вирішення експерту в межах цього експертного дослідження ставилось питання, чи відповідає поставлена партія товару по Договору від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ вимогам ГОСТу 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, проте експерт на це питання не відповів, висновок стосувався виключно п`яти довільних зразків рукавиць, наданих адвокатом обвинуваченого Васюти О.І. (керівника ПП «УКРЗІЗ» станом на час здійснення спірних поставок) для дослідження.

Більш того, скаржник вважає, що висновок експертизи від 29.10.2018 № 23426/23512 не відповідає вимогам частин першої, п`ятої статті 101 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказаний висновок виготовлений не на замовлення учасника справи, яким є ПП «УКРЗІЗ», а на замовлення адвоката обвинуваченого Васюти О.І., який не є учасником цієї господарської справи, в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду.

Заявник апеляційної скарги вважає, що позовна вимога за первісним позовом щодо стягнення основної заборгованості в сумі 462429,00 грн. за поставку другої партії продукції по Договору поставки від 06.01.2017 № П/П-1716/НЮ задоволена судом внаслідок неправильного застосування ним норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції не застосував норми, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, зокрема статті 679, 712 Цивільного кодексу України та статті 268, 269 Господарського кодексу України. Відповідач за первісним позовом стверджує, що він, використовуючи методи та засоби контролю якості рукавиць комбінованих, що передбачені ГОСТом 4103-82, при звичайному прийманні комбінованих рукавиць їх недоліки не виявив, у зв`язку з чим і підписав акт прийому-передачі від 06.04.2017 № 97. Проте, це не виключає права покупця на пред`явлення претензій постачальнику у зв`язку з недоліками товару, що виявлені ним в межах гарантійного строку. В цей же час обставини вилучення у повному обсязі другої партії рукавиць комбінованих у відповідача за первісним позовом органом досудового розслідування в порядку тимчасового доступу до речей і документів для проведення експертного дослідження унеможливили для відповідача за первісним позовом викликати представника позивача за первісним позовом для участі в процедурі виявлення недоліків.

Скаржник вважає, що недоліки поставленого товару є істотними порушеннями вимог по якості товару за Договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ, і, відповідно, відмови у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову щодо повернення сплаченої суми за поставку першої партії товару за вказаним Договором та сплати штрафу за поставку всього товару за Договором, який виявився неякісним.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2020 для розгляду справи № 922/1909/17 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 922/1909/17. ПП «УКРЗІЗ» надано строк до 22.01.2020 для подачі суду відзиву на апеляційну скаргу. Справу призначено до апеляційного розгляду на 28.01.2020 о 14:30 год.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України та в установлені судом строки від ПП «УКРЗІЗ» не надходив.

У судовому засіданні 28.01.2020 судом оголошено перерву до 11.02.2020 о 12:30 год.

10.02.2020 від ПП «УКРЗІЗ» надійшли письмові пояснення (вх. № 1237), відповідно до яких позивач за первісним позовом не погоджується із правовою позицією відповідача за первісним позовом, та вважає, що з огляду на приписи частин четвертої-шостої та пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України господарський суд мав достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті цієї справи, не зупиняючи провадження у ній. Крім того, на переконання ПП «УКРЗІЗ» судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про призначення повторної експертизи, оскільки Укрзалізницею не було надано висновку експерта, здійсненого на її замовлення, що виключило можливість здійснення повторної експертизи, а висновок експерта від 26.06.2017 був виконаний на замовлення органів досудового розслідування, в зв`язку з чим взагалі не повинен прийматися до уваги з урахуванням вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України. ПП «УКРЗІЗ» наголошує, що єдиним доказом в підтвердження підстав для звернення Укрзалізниці до суду є експертний висновок щодо частини поставленого товару, який був отриманий в ході досудового розслідування, оцінка якому відповідним судом ще не надавалася.

В судовому засіданні 11.02.2020 уповноважені представники сторін підтримали свої правові позиції по справі. Представник відповідача за первісним позовом просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов - задовольнити. Представник позивача за первісним позовом просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 по справі № 922/1909/17 задоволенню не підлягає, зважаючи на нижченаведене.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, підтверджується в ході апеляційного розгляду справи та не оспорюється її учасниками:

-06.01.2017 між відповідачем за первісним позовом - АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» (Покупцем) та позивачем за первісним позовом - ПП «УКРЗІЗ» (Постачальником) було укладено Договір поставки товару № П/НХ-1716/НЮ (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити і передати у зумовлені строки у власність Покупцю певну продукцію (товар) відповідно до Специфікації № 1 (Додаток №1, яка є невід`ємною частиною Договору), а Покупець зобов`язувався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного Договору (пункт 1.1. Договору) (том 1 аркуші справи 14-19);

-відповідно до пункту 1.2. Договору найменування товару: Код ДК 016-2010:14.19.2 одяг дитячий, одяг інший та аксесуари одягу інші, з текстильного полотна, крім трикотажних (Код ДК 021:2015:18141000-9 робочі рукавиці (рукавиці комбіновані));

-згідно пункту 1.3. Договору асортимент товару передбачається у Специфікації № 1, яка додається до даного Договору (Додаток № 1) (том 1 аркуш справи 20);

-пунктом 2.1. Договору визначено, що якість товару, що постачається, повинна відповідати встановленим нормативним документам, згідно Специфікації № 1 та зразку продукції, наданому на електронні торги;

-у пунктах 1.4., 1.5. Договору зазначено, що виробником товару є ПП «УКРЗІЗ», рік виготовлення: 2017 рік;

-відповідно до пункту 3.1. Договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною вказаною у Специфікації № 1 (Додаток № 1);

-згідно пункту 3.4. Договору ціна договору становить 2019429,00 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 336571,50 грн.;

-згідно пункту 5.1.1. Договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (61080, м. Харків, вул. Південнопроектна, 2а, Виробничий підрозділ «Харківський головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»). Товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця впродовж 7 календарних днів з дня отримання письмової вимоги;

-необхідною умовою поставки товару є тільки письмова вимога покупця постачальнику на відвантаження товару в кількості та вартості постачання (пункт 5.1.2. Договору);

-пунктом 5.1.5. Договору передбачено, що товар за даним Договором може поставлятися партіями;

-згідно пункту 5.1.2. Договору РФ «Південна залізниця» звернулося до ПП «УКРЗІЗ» із письмовою вимогою від 02.03.2017 № НХ 07/15-221 на відвантаження рукавиць комбінованих (код товару за класифікатором ТМР - 8811) у кількості 150000 пар загальною вартістю 1557000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 20% - 259500,00 грн. (том 1 аркуш справи 21);

-на виконання умов Договору АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» 03.03.2017 було отримано першу партію комбінованих рукавиць у кількості 150000 пар на загальну суму 1557000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 03.03.2017 № УЗ-0000017 (том 1 аркуш справи 23);

-Постачальником при першій поставці продукції було пред`явлено рахунок-фактуру від 03.03.2017 № УЗ-0000022 (том 1 аркуш справи 22) та документи, які підтверджують якість товару, а саме: Декларацію про відповідність Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2008 № 761 разом із додатком; Сертифікат експертизи типу № UA.TR.001.L00013-17 від 02.03.2017, виданий Державним підприємством «Укрметртестстандарт» разом із додатком; Сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 із терміном дії з 02.03.2017 до 01.03.2018, разом із додатком; Паспорт якості, виданий 02.03.2017 за № 01/03; Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.03.2015 № 05.03.02-04/43640 разом із додатком (том 1 аркуші справи 34-40, 42-44);

-згідно пункту 4.2. Договору покупець зобов`язується оплатити постачальнику кожну прийняту партію товару впродовж 20 банківських днів з дати поставки товару покупцю, при умові надання постачальником рахунку-фактури, видаткової накладної, документів якості на поставлений товар;

-на виконання Договору, Покупець (відповідач за первісним позовом) оплатив першу партію поставленого товару на суму 1557000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.03.2017 за № 188263 (том 1 аркуш справи 173);

-отримавши другу вимогу покупця від 04.04.2017 № НХ07/15-365 на поставку продукції (том 1 аркуш справи 27), а саме рукавиць комбінованих у загальній кількості 44550 пар, загальною вартістю 462429,00 грн (ПДВ 20%: 77071,50 грн.), ПП «УКРЗІЗ» поставило РФ «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» заявлену у відповідній вимозі кількість товару із пред`явленням усіх необхідних супровідних документів, а саме: рахунку-фактури від 06.04.2017 № УЗ-0000038 (том 1 аркуш справи 28); видаткової накладної від 06.04.2017 № УЗ-0000033 (том 1 аркуш справи 29), а також документів, що підтверджують якість товару: Декларації про відповідність Технічному регламенту засобів індивідуального захисту від 02.03.2017, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2008 № 761 разом із додатком; Сертифікату експертизи типу № UA.TR.001.L00013-17 від 02.03.2017, виданого ДП «Укрметртестстандарт» разом із додатком; Сертифікату відповідності № UA.1.003.0002846-17 терміном дії з 02.03.2017 до 01.03.2018, разом із додатком; Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02- 04/43640 від 24.09.2015 разом із додатком; Паспорту якості 04.04.2017 № 01/04 (том 1 аркуші справи 34-39, 41-44);

-АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» 06.04.2017 отримано другу партію товару в кількості 44550 одиниць на загальну суму 462429,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 06.04.2017 № УЗ-0000033 (том 1 аркуш справи 29);

-згідно пункту 5.2.5. Договору підтвердженням про приймання товару у власність покупцем є акт прийому-передачі товару, підписаний уповноваженими представниками сторін;

-на виконання пункту 5.2.5. Договору, сторонами у справі складені акти прийому-передачі товару від 03.03.2017 № 52 та від 06.04.2017 №97 (том 1 аркуш справи 24, 31);

-видаткові накладні від 03.03.2017 № УЗ-0000017 та від 06.04.2017 № УЗ-0000033, а також акти прийому передачі товару від 03.03.2017 № 52 та від 06.04.2017 №97 підписані представниками обох сторін та скріплені печатками юридичних осіб Покупця та Постачальника за Договором;

-ПП «УКРЗІЗ» надало до справи товарно-супровідні документи на перевезення вантажу - Товарно-транспортну накладну від 02.03.2017 № 716732 та Товарно-транспортну накладну від 04.04.2017 № 776364 (том 1 аркуші справи 25-26, 32-33);

-всього Приватним підприємством «УКРЗІЗ» було поставлено за Договором рукавиці комбіновані у загальній кількості 194550 пар на загальну суму 2019429,00 грн.;

-отриманий за видатковою накладною від 06.04.2017 № УЗ-0000033 товар на суму 462429,00 грн. не був оплачений покупцем.

Причиною виникнення спору за первісним позовом є неоплата покупцем вартості другої партії товару - рукавиць комбінованих у кількості 44550 пар загальною вартістю 462429,00 грн.

З урахуванням заяви ПП «УКРЗІЗ» (вх. №23778 від 25.07.2017) про збільшення розміру позовних вимог (том 1 аркуші справи 148-149), яку прийнято судом до розгляду ухвалою суду від 01.08.2017 та продовжено розгляд справи з її урахуванням, предметом первісного позову є вимога про стягнення з АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» на користь ПП «УКРЗІЗ» суми основного боргу в розмірі 462429,00 грн.; пені в сумі 13397,68 грн. за період з 11.05.2017 по 01.08.2017, 3154,60 грн. 3 % річних за період з 11.05.2017 по 01.08.2017 та 13410,44 грн. інфляційних втрат за період з 11.05.2019 по 30.06.2019.

Разом із цим, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.04.2017 ухвалою Київського районного суду м. Харкова надано тимчасовий доступ до речей та документів за матеріалами кримінального провадження від 28.03.2017 №0000440 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу України, зокрема, до комори виробничого підрозділу «Харківський головний матеріально-технічний склад» філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та можливість вилучення комбінованих рукавиць в кількості, достатній для проведення експертних досліджень, з метою встановлення їх якості (том 1 аркуші справи 174-177).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017, складеного старшим слідчим СУ ГУПН в Харківській області капітаном поліції Бородай О.В., комбіновані рукавиці, які були поставлені за договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ, вилучено у кількості 250 упаковок (400 шт. в упаковці згідно бирки постачальника) (том 1 аркуш справи 178-180).

Судом першої інстанції також встановлено і не оспорюється сторонами, 10.05.2017 до ПП «УКРЗІЗ» надійшов лист ПАТ «Українська залізниця» разом з актом прийому-передачі товару від 06.04.2017 № 97 та повідомленням про те, що 13.04.2017 в межах кримінального провадження від 28.03.2017 № 0000440 для експертних досліджень вилучені поставлені за Договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ комбіновані рукавиці, з метою встановлення їх якості. Також у листі зазначено, що з 13.04.2017 Регіональна філія «Південна залізниця» призупиняє здійснення оплати за Договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ до отримання результатів зазначеної експертизи.

В подальшому АТ «Українська залізниця» від органу досудового розслідування одержано Висновок комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів та виробів з них від 26.06.2017 №6161/11059-11061, складений судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Бокаріуса М.С. Буйкіною М.А. по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000440 (том 1 аркуші справи 182-186).

Відповідно до цього висновку досліджені комбіновані рукавиці не відповідають ГОСТ 12.4.010-75 «Система стандартов безопасности труда. Средства индивидуальной защиты. Рукавицы специальные. Технические условия» (ГОСТ 12.4.010-75) та технічним вимогам до предмету закупівлі, в тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху та тканини для надолонника.

АТ «Українська залізниця» зазначило, що згідно умов Договору постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається, впродовж гарантійного терміну, передбаченого нормативною документацією на даний товар, але не менше 12 місяців з моменту отримання постачальником (пункт 2.4. Договору), а за постачання неякісного товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості поставленого неякісного товару, при цьому власними силами і засобами замінює його (пункт 7.2. Договору). Крім того, у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми (частина п`ята статті 268 Господарського кодексу України).

25.07.2017 Регіональна філія «Південна залізниця» звернулась до ПП «УКРЗІЗ» із вимогою про повернення сплаченої суми неякісного товару у розмірі 15557000,00 грн. на підставі частини п`ятої статті 268 Господарського кодексу України (том 1 аркуші справи 187-188), яка залишена останнім без реагування.

Посилаючись на отриманий висновок експертизи, невідповідність обох партій поставленої продукції за Договором встановленій якості (ГОСТу 12.4.010-75) і технічним вимогам щодо предмету закупівлі та неможливість використання комбінованих рукавиць за цільовим призначенням, АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Південна залізниця» звернулось із зустрічною позовною заявою (том 1 аркуші справи 155-158) про стягнення з ПП «УКРЗІЗ» 1960885,80 грн., що включає сплачену за Договором суму в розмірі 1557000,00 грн. за першу партію товару, та штраф в розмірі 403885,80 грн., що складає 20% від загальної вартості поставленого неякісного товару у відповідності до пункту 7.2. Договору.

В свою чергу, на противагу доводам позивача за зустрічним позовом, як на доказ належного виконання умов Договору щодо якості поставленого товару, ПП «УКРЗІЗ» послалося на Висновок комплексної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них та товарознавчої експертизи № 23426/23512 від 29.10.2018 (том 4 аркуші справи 19-39), яку було проведено Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса по матеріалам кримінального провадження №0000440 за заявою адвоката Кругляка Р.Є. підозрюваного Васюти О.І. (керівника ПП «УКРЗІЗ» станом на час здійснення спірних поставок).

Проведеним товарознавчим дослідженням встановлено, що представлені 5 пар рукавиць комбінованих виробника ПП «УКРЗІЗ» відповідають ГОСТ 12.4.010-75 «ССБТ. Рукавицы специальные. Технические условия», технічним вимогам до предмету закупівлі, в частині: - тип рукавиць - В; - розмір - №2; - скріплення парами; - прострочення - подвійний шов; - маркування. Крім того, виходячи з результатів досліджень волокнистих матеріалів та виробів з них експертами встановлено, представлені 5 пар рукавиць комбінованих відповідають ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі в частині: складу тканини рукавиць та її щільності (двунитка сурова апретирована, для верху рукавиць, щільність від 270 г/м2; парусина напівлляна з просоченням, для надолонника, щільність від 400 г/м).

Задовольняючи частково вимоги первісного позову суд першої інстанції виходив із того, що ПП «УКРЗІЗ» на виконання усіх зобов`язань за Договором, здійснило поставку товару у належній кількості та якості, передбаченій умовами Договору та вимогами на поставку, що підтверджується відповідними документами, а відповідач за первісним позовом зазначений товар прийняв та в межах строків, передбачених пунктом 4.2. Договору, не здійснив повну оплату його вартості, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 462429,00 грн., яка підлягає стягненню.

Поряд із цим, судом першої інстанції вирішено стягнути з відповідача за первісним позовом на користь ПП «УКРЗІЗ» інфляційні втрати в сумі 13410,44 грн. за період з 12.05.2019 по 30.06.2019, пеню в сумі 11807,78 грн. та 3% річних в сумі 2812,58 грн. за період прострочення з 12.05.2017 по 24.07.2017.

Разом із цим, надаючи правову оцінку наявним у справі документам, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, як необґрунтовано заявлених, з огляду на те, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів в підтвердження факту поставки ПП «УКРЗІЗ» продукції неналежної якості за Договором. При цьому судом першої інстанції не прийняті до уваги та відхилені надані сторонами в підтвердження їх вимог Експертизи від 26.06.2017 № № 6161/11059-11061 та від 29.10.2018 № 23426/23512, оскільки зазначені в них висновки щодо відповідності поставлених ПП «УКРЗІЗ» рукавиць комбінованих вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам щодо предмету закупівлі є протилежними.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується із рішенням місцевого господарського суду щодо вирішення спору по суті, але вважає, що висновки експертиз, наданих сторонами в підтвердження їх правових позицій, підлягають відхиленню з інших підстав, аніж ті, що були зазначені судом у рішенні.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частин першої, третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи дану справу колегія суддів апеляційної інстанції виходить з того, що наданий позивачем за зустрічним позовом в підтвердження його вимог щодо неякісності (невідповідності вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам щодо предмету закупівлі) поставленого за Договором товару Висновок комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів і виробів з них від 26.06.2017 № 6161/11059-11061, який виконаний в межах досудового розслідування кримінального провадження від 28.03.2017 № 0000440, не є пріоритетним перед іншими доказами та підлягає оцінці нарівні з іншими доказами, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.

Так, матеріали справи свідчать про те, що всього за Договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ Приватним підприємством «УКРЗІЗ» двома партіями (03.03.2017 та 06.04.2017) було поставлено РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» 194500 штук комбінованих рукавиць.

У Договорі сторони передбачили, що якість цих комбінованих рукавиць повинна відповідати встановленим нормативним документам, згідно Специфікації №1 (Додаток № 1), зокрема ГОСТу 12.4.010-75, матеріал - двунитка сурова апретована (ар.104) з брезентовим надолонником; щільність двунитки - 270 г/кв.м., щільність брезенту - 556 г/кв.м.

Згідно пункту 2.2. Договору сторонами погоджено, що підтвердженням якості товару з боку постачальника є декларація про відповідність продукції вимогам Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, паспорт якості, етикетка.

Сторонами не оспорюється, що разом із товаросупровідними документами ПП «УКРЗІЗ» кожного разу при поставці товару за Договором надавало відповідний пакет документів на підтвердження якості поставленої продукції, що видані належним чином спеціалізованими державними установами, а саме: Декларація про відповідність Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2008 № 761 разом із додатком; Сертифікат експертизи типу № UA.TR.001.L00013-17 від 02.03.2017, виданий Державним підприємством «Укрметртестстандарт» разом із додатком; Сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 із терміном дії з 02.03.2017 до 01.03.2018, разом із додатком; Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.03.2015 № 05.03.02-04/43640 (далі - ДСЕЕ) разом із додатком). До того ж в підтвердження поставок щодо якості товару ПП «УКРЗІЗ» надавало власні паспорти якості товару від 02.03.2017 за № 01/03 та від 04.04.2017 № 01/04.

Достовірність всіх цих документів по якості поставленого товару або їх підроблення постачальником, протягом майже трьох років з моменту здійснення спірних поставок у встановленому порядку відповідачем за первісними позовом не спростована.

З огляду на підписання покупцем актів приймання-передачі від 03 березня 2017 року № 52 та від 06 квітня 2017 року №97, поставлені ПП «УКРЗІЗ» комбіновані рукавиці відповідали належним вимогам по якості.

При проведенні вхідного контролю якості продукції, що передбачено пунктом 5.2.6. Договору, жодних зауважень відповідач за первісним позовом постачальнику не пред`являв.

Поряд із цим матеріали справи свідчать про те, що 28.03.2017 було відкрито кримінальне провадження № 0000440, в межах якого під час тимчасового доступу до речей та документів на складі № 1 виробничого підрозділу «Харківський головний матеріально-технічний склад» РФ «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» органами досудового розслідування 13.04.2017 було виявлено поставлений ПП «УКРЗІЗ» за Договором від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ товар лише у кількості 106474 штук комбінованих рукавиць, з яких для проведення відповідного експертного дослідження з метою встановлення їх якості було вилучено 250 упаковок по 400 штук в упаковці (100000 пар), що відображено в протоколі тимчасового доступу та не оспорюється позивачем за зустрічним позовом.

Інша частина товару в кількості 94500 штук для проведення відповідних досліджень не вилучалася.

При вилученні зазначеної продукції слідчими органами не було зафіксовано, до якої з двох партій поставленого позивачем за первісним позовом товару за Договором відноситься вилучене майно.

Відповідно до закону «Про судову експертизу» від 25.02.1994 №4038-ХII судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Зі змісту Висновку експерта від 26.06.2017 № 6161/11059-11061, який був отриманий в ході досудового розслідування кримінальної справи № 0000440 від 28.03.2017, вбачається, що експертним дослідженням тимчасово вилученого майна по зазначеному кримінальному провадженню було встановлено невідповідність наданих на вивчення 102 пар рукавиць вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, в тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху та тканини для надолонника (том 1 аркуш справи № 186).

Однак слід зазначити, що відповідна правова оцінка цій експертизі, проведеній в межах досудового розслідування, буде надана під час судового розгляду кримінального провадження (справа № 369/11508/19), яке ще триває.

Наразі, слід зазначити, що за змістом цього висновку експертизи неможливо встановити, чи мав товар, який досліджувався, відповідне маркування ПП «УКРЗІЗ» (бирки, етикетки постачальника, тощо), а згідно розділу 4 ГОСТ 12.4.010-75 «Средства индивидуальной защиты. Рукавицы специальные.Технические условия» маркування рукавиць є обов`язковим.

Крім того, цим висновком не зафіксовано до яких з двох партій поставок за Договором відносились комбіновані рукавиці, якість яких досліджувалась під час її проведення, тож вказаний Висновок не може достеменно підтвердити невідповідність певної з партій поставленої продукції або її обсягу в цілому критеріям якості, що визначені сторонами у Договорі, що викликає обґрунтований сумнів в його об`єктивності.

Доводи скаржника про те, що обсяг вилучених рукавиць згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017 та, відповідно, досліджених судовим експертом рукавиць повністю охоплював другу партію товару згідно з актом прийому-передачі від 06.04.2017 № 97 у кількості 44550 пар рукавиць та 55450 пар рукавиць з першої партії поставки обсягом 150000 пар рукавиць згідно акту прийому-передачі від 03.03.2017 № 52, є нічим не підтвердженими припущеннями, тому підлягають відхиленню.

Крім того, даний експертний висновок жодним чином не спростовує факту відповідності поставлених ПП «УКРЗІЗ» рукавиць вимогам відносно якості, що підтверджені постачальником в момент поставки належними доказами - деклараціями, сертифікатами, висновками ДСЕЕ та паспортами якості, що повністю узгоджується з умовами пункту 2.2. Договору.

Поряд із цим, матеріалами справи підтверджується, що інша частина товару в кількості 94500 штук не визнавалася у встановленому порядку неякісною та фактично залишилася у розпорядженні і користуванні РФ «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», але позивачем за зустрічним позовом не надано будь-яких належних доказів, яким би сторони у справі у встановленому Договором порядку зафіксували невідповідність поставленого товару визначеним у Договорі критеріям якості, як-то передбачено його умовами. Виклик представника постачальника (ПП «УКРЗІЗ») у разі виявлення неякісного товару, обов`язковість чого прямо передбачена пунктом 2.5. Договору, покупцем не здійснювався.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суду невідома доля іншої частини поставленого за Договором товару в кількості 88026 штук рукавиць, яку не було виявлено під час тимчасового вилучення майна в межах кримінального провадження від 28.03.2017 № 0000440, тож їх неякісність та/або неможливість використання за цільовим призначенням позивачем за зустрічним позовом наданим висновком експертизи від 26.06.2017 та наявними у справі доказами також не підтверджена.

Аргументи скаржника щодо надання ним до справи належних та допустимих доказів в підтвердження неякісності більшої частини поставленого товару за Договором, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції з вищевикладених підстав.

Відповідно до пункту 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за №705/3145 (далі - Інструкція) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Організовуючи виконання комплексної експертизи, керівник експертної установи доручає проведення досліджень відповідним підрозділам експертної установи, визначає, який з них є провідним. Керівник провідного підрозділу за погодженням з керівниками інших підрозділів формує комісію експертів і призначає голову експертної комісії. Якщо комплексна експертиза виконується експертами кількох експертних установ, комісія експертів формується керівником провідної експертної установи разом з керівниками інших експертних установ-співвиконавців. Голову комісії призначає керівник провідної експертної установи.

Комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами з різних галузей знань або з різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожний експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність (частини перша, друга статті 106 Господарського процесуального кодексу України).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, комплексна судова експертиза від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 була проведена лише одним судовим експертом.

Таким чином, заперечення ПП «УКРЗІЗ» щодо об`єктивності зазначеного експертного дослідження приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки з урахуванням всіх наявних у справі доказів у їх сукупності висновок комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів і виробів з них від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 не є безумовним та неспростовним свідченням поставок ПП «УКРЗІЗ» 03.03.2017 та 06.04.2017 продукції за Договором, як такої, що не відповідає, зокрема вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, в тому числі в частині значень відносно поверхневої щільності тканини для верху та тканини для надолонника.

Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом вимагає повернення сплаченої суми саме за поставку першої партії товару по Договору, неякісність якої встановленими під час розгляду справи обставинами не підтверджується, тому вимоги зустрічного позову про стягнення 1557000,00 грн. вартості неякісного товару обґрунтовано визнані судом першої інстанції такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про стягнення 20 % штрафу від вартості двох партій поставленого за Договором товару, неякісність яких матеріалами справи також не підтверджується, тому є вірними висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову і в цій частині вимог.

Твердження скаржника про необґрунтовану відмову суду у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про призначення необхідної для з`ясування обставин невідповідності якості спірного товару повторної експертизи матеріалів, речовин та виробів (комбінованих рукавиць, що були предметом поставки по Договору від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ), судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки не спростовують правильного по суті висновку про відмову у задоволенні зазначеного клопотання, зробленого із застосуванням права суду на прийняття такого рішення щодо відсутності необхідності проведення повторної експертизи.

Крім того, колегія суддів вважає, що призначення повторної експертизи після спливу майже двох років з моменту поставки товару є недоцільним і в силу обставин справи та діючих процесуальних норм є неможливим.

Так, згідно положень частини першої статті 101 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017) учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно з частиною другою статті 107 Господарського процесуального кодексу України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

В силу названих норм суд може призначити повторну експертизу у разі наявності у нього сумнівів у правильності попереднього висновку експерта, який було надано до суду на замовлення учасника справи.

Проте із матеріали справи вбачається, що наданий позивачем за зустрічним позовом висновок експерта від 26.06.2017 був виконаний на замовлення органів досудового розслідування, що унеможливлює прийняття судом рішення про призначення повторної експертизи, адже матеріали для дослідження надавались експерту не судом, а слідчим управлінням ГУНП Харківської області в рамках кримінального провадження.

Що стосується наданого ПП «УКРЗІЗ» Висновку комплексної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них та товарознавчої експертизи від 29.10.2018 № 23426/23512, якою було встановлено відповідність вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, в частині типу рукавиць, розміру, скріплення, прострочення, маркування, складу тканини рукавиць, щільності тканини, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої-четвертої, сьомої статті 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Варто зазначити, що можливість складання висновку за зверненням учасника справи та зазначення у висновку, що його підготовлено до суду, передбачена з 15.12.2017 - дати набрання чинності змінами до ГПК України.

Колегія суддів погоджується із доводами АТ «Укрзалізниця» і вважає, що Висновок комплексної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них та товарознавчої експертизи від 29.10.2018 № 23426/23512 зазначеним процесуальним вимогам не відповідає, оскільки виготовлений не на замовлення учасників даної господарської справи і в ньому не зазначено, що його підготовлено для подання саме до суду. При цьому, доказів отримання зразків рукавиць для проведення вказаної експертизи від органів досудового розслідування з матеріалів кримінального провадження №0000440 або від відповідача за первісним позовом ПП «УКРЗІЗ» суду не надало, тому у суду відсутні підстави вважати, що досліджені експертом 5 пар рукавиць були частиною партій товару, що постачалася саме по Договору від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведені вище обставини та вимоги зазначених процесуальних норм, колегія суддів не може прийняти Висновок комплексної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них та товарознавчої експертизи № 23426/23512 від 29.10.2018 у якості належного доказу по справі і також, як і суд першої інстанції, його відхиляє.

Підсумовуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права при відхиленні зазначених висновків експертиз, на чому наполягає АТ «Укрзалізниця» у своїй апеляційній скарзі.

Також, здійснюючи розгляд апеляційної скарги та перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції при розгляді даної справи норм процесуального права, колегія суддів вважає, що відхиливши клопотання відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої справи № 369/11508/19, суд першої інстанції не порушив вимоги пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2019 до суду першої інстанції від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, до набрання законної сили судовим рішенням по справі №369/11508/19, що знаходиться в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ознайомившись з матеріалами справи № 369/11508/19 відповідач за первісним позовом у даному клопотанні стверджував, що об`єктивна сторона злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_1 виражається у протиправних діях обвинувачуваного щодо поставки ПП «УКРЗІЗ» по Договору від 06.01.2017 № П/НХ-17196/НЮ на користь РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» рукавиць неналежної якості, яка не відповідає вимогам ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, а також підтвердження поставок підробленими документами щодо якості товару - паспортами якості від 04.04.2017 № 01/04 та від 02.03.2017 № 02/03. На переконання відповідача за первісним позовом це зумовлює об`єктивну неможливість розгляду даної господарської справи, оскільки зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду по даній справі, до вирішення по суті справи №369/11508/19.

Проте, за змістом пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Як неможливість розгляду зазначеної справи потрібно розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Крім цього, варто зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Враховуючи приписи пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом першої інстанції з огляду на предмет спору в даній справі та обставини, що підлягають встановленню і дослідженню в межах даної справи, а також враховуючи зібрані докази, що стосуються предмету спору, не було встановлено обставин, які б підтверджували неможливість розгляду даної справи без вирішення справи № 369/11508/19, оскільки заявником клопотання не було вказано які саме обставини, підстави, факти не можуть бути з`ясовані та встановлені при розгляді цієї справи № 922/1909/17, однак будуть встановлені при розгляді справи № 369/11508/19, матимуть значення для цієї господарської справи (№ 922/1909/17) та суттєво вплинуть на результати її розгляду.

Погоджуючись із цими висновками колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 369/11508/19 господарський суд мав достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 922/1909/17, предметом первісного позову по якій є стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості зі сплати вартості поставленого товару. Отже, розгляд справи № 369/11508/19 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суттєвих обставин у цій справі під час її розгляду.

Крім цього, необхідно зауважити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18.

Колегією суддів встановлено, що згідно ухвали від 09.09.2019 у справі №369/11508/19 судом лише призначене підготовче засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на 10 годину 00 хвилин 16 вересня 2019 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області. Інших даних щодо розгляду цієї справи сторони не надали і Єдиний реєстр судових рішень не містить.

Поряд із цим, зі змісту листа від 20.07.2010 ст.слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана міліції Бородай О.В. (том 1 аркуш справи 181) вбачається, що по кримінальному провадженню проводилася комплексна експертиза з питання вартості комбінованих рукавиць з урахуванням матеріалів, з яких вони були виготовлені.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет первісного позову, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги первісного позову є частково обґрунтованими, зважаючи на наступні підстави.

Як свідчать матеріали справи за своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором поставки.

Приписами статті 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами частин першої та другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 673 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Статтею статті 678 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

При цьому в силу приписів статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до статті 687 Цивільного кодексу України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

За приписами частини першої статті 688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно з приписами статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми. У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Частиною першою статті 269 Господарського кодексу України передбачено, що строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред`явлення постачальникові претензій у зв`язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

В силу пункту 2.1. Договору та Специфікації №1 якість комбінованих рукавиць, які були поставлені ПП «УКРЗІЗ» повинна відповідати ГОСТу 12.4.010-75.

Згідно з пунктом 2.4. Договору постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається, впродовж гарантійного терміну, передбаченого нормативною документацією на даний товар, але не менше 12 місяців з моменту отримання покупцем.

Пункт 6.3.2. Договору передбачає обов`язок постачальника поставити товар, якість якого відповідає умовам, визначеним розділом 2 Договору.

У пункті 5.2.1. сторони передбачили, що прийом товару здійснюється покупцем у відповідності … до Інструкції № П-7 від 25 квітня 1966 року «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству» при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної або залізничної накладної, пакувальних аркушів (у разі необхідності), податкової накладної на кожну партію товару, документів, підтверджуючих якість товару.

Згідно пункту 5.2.2. Договору, покупець має право пред`явити постачальнику претензії по кількості і по якості на підставі товарно-супровідних документів.

За змістом пункту 5.2.5. Договору двосторонній акт прийому-передачі товару є підтвердженням приймання товару у власність покупця.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, поставлений позивачем за первісним позовом товар був прийнятий відповідачем за первісним позовом без зауважень, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними та актами приймання-передачі від 03 березня 2017 року № 52 та від 06 квітня 2017 року №97. Постачальником були надані відповідні рахунки-фактури, видаткові накладні та належним чином оформлені документи якості на поставлений товар.

У пункті 5.2.6. Договору сторони передбачили, що вхідний контроль продукції проводиться кінцевим одержувачем - підрозділом Укрзалізниці згідно із вимогами ГОСТ - 24297-87.

При цьому, відповідно до пункту 2.5. Договору поставки у разі виявлення неякісного товару виклик представника постачальника є обов`язковим.

Таким чином колегія суддів вважає, що сторони тим самим домовились, що покупець після отримання товару у власність отримав згоду постачальника на проведення вхідного контролю своїми фахівцями, але з урахуванням вимог встановлених ГОСТ - 24297-87. Проте у разі виявлення неякісного товару покупець повинен обов`язково викликати (залучити) представників постачальника згідно пункту 2.5. Договору.

Згідно підпунктів 1, 2 пункту 2.2. Розділу 2 ГОСТ - 24297-87 передбачено основні завдання вхідного контролю: 1) перевірка наявності супровідної документації на продукцію, що засвідчує якість і комплектність продукції; 2) контроль відповідності якості і комплектності продукції вимогам конструкторської та нормативно-технічної документації та застосування її згідно з протоколами дозволу.

Згідно пунктів 3.1., 3.2. ГОСТ - 24297-87 до вхідного контролю допускається продукція, прийнята… представництвом замовника… і надійшла із супровідною документацією, оформленою в установленому порядку. При проведенні вхідного контролю необхідно: 1) перевірити супровідні документи, що засвідчують якість продукції, і зареєструвати продукцію в журналах обліку результатів вхідного контролю (додаток 1); 2) проконтролювати відбір складськими працівниками вибірок або проб, перевірити комплектність, упаковку, маркування, зовнішній вигляд і заповнити акт відбору вибірок або проб; 3) провести контроль якості продукції за технологічним процесом вхідного контролю або передати до відповідного підрозділу вибірки або проби для випробувань (аналізів).

Згідно пунктів 4.1., 4.2., 4.3. ГОСТ - 24297-87 за результатами вхідного контролю складають висновок про відповідність продукції встановленим вимогам і заповнюють журнал обліку результатів вхідного контролю. У супровідних документах на продукцію роблять позначку про проведення вхідного контролю і його результати, маркують (таврують) продукцію, якщо це передбачено переліком продукції, що підлягає вхідному контролю. За відповідності продукції встановленим вимогам підрозділ вхідного контролю приймає рішення про передачу її у виробництво. При виявленні в процесі вхідного контролю невідповідності встановленим вимогам продукцію бракують і повертають постачальнику з пред`явленням рекламації.

У відповідності до порядку проведення вхідного контролю якості продукції у виробничого підрозділу РФ «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» жодних зауважень до ПП «УКРЗІЗ» не виникало.

АТ «Укрзалізниця» не підтвердило жодними доказами, що за результатами проведеного обстеження стану поставленого товару покупцем виявлено істотні порушення вимог щодо якості комбінованих рукавиць, які виключають можливість їх використання на підприємстві АТ «Укрзалізниця».

Таким чином, поставлена ПП «УКРЗІЗ» продукція була введена в експлуатацію, що свідчить про закінчення етапу приймання продукції по якості та кількості, яка була передбачена Договором.

Проте і в подальшому Укрзалізницею не складався акт про виявлені в процесі експлуатації недоліки продукції, на яку ПП «УКРЗІЗ» надані гарантії щодо якості.

Як вбачається з матеріалів справи та обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, представник постачальника для участі у складанні відповідного акту про невідповідність продукції встановленим Договором критеріям якості не викликався.

Спільна перевірка якості спірного товару, який був поставлений за Договором, сторонами не проводилася.

Будь-якого акту з боку АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», який би у встановленому договором та законом підтверджував невідповідність якості товару критеріям, визначеним у Договорі (специфікації № 1), до суду не було надано.

Посилання скаржника на те, що обставини вилучення у нього усіх двох поставлених за Договором партій комбінованих рукавиць органом досудового розслідування в порядку тимчасового доступу до речей і документів для проведення експертного дослідження, унеможливили виклик представника позивача за первісним позовом для участі в процедурі засвідчення їх невідповідності визначеним у Договорі критеріям, визнаються судом апеляційної інстанції безпідставними, адже матеріалами справи підтверджено, що частина товару в кількості 94500 штук у РФ «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» не вилучалася та залишилася у розпорядженні відповідача за первісним позовом.

Враховуючи те, що факт невідповідності поставленого товару за Договором критеріям якості АТ «Українська залізниця» у встановленому порядку не встановлювався, виклик постачальника для засвідчення невідповідності товару визначеним у Договорі критеріям не здійснювався, тому висновки суду першої інстанції про ненадання АТ «Українська залізниця» належних та допустимих доказів факту поставки ПП «УКРЗІЗ» продукції неналежної якості за Договором є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Встановленими обставинами у повній мірі підтверджується правомірність висновків суду першої інстанції про те, що первісний позов в частині вимог про стягнення суми заборгованості в розмірі 462429,00 грн. є обґрунтованим, як наслідок, оскаржуване судове рішення в цій частині ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, посилання відповідача за первісним позовом на те, що заявлена позивачем за первісним позовом сума боргу не підтверджена належними доказами, не знайшли свого підтвердження при перегляді даної справи в апеляційної порядку.

У зв`язку з цим не заслуговують на увагу твердження скаржника про те, що суд першої інстанції, не застосував норми матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з положеннями статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 Цивільного кодексу України).

В силу статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Умовами пункту 4.2. Договору передбачено, що покупець зобов`язався оплатити постачальнику кожну прийняту партію товару впродовж 20 банківських днів з дати поставки товару покупцю.

Як свідчать матеріали справи, 06.04.2017 відповідачем за первісним позовом отримано другу партію товару в кількості 44550 одиниць на загальну суму 462429,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 06.04.2017 № УЗ-0000033 та актом приймання-передачі від 06.04.2017 № 97.

Таким чином, останній день оплати другої партії вартості товару припадає на 11.05.2017, тому саме з 12.05.2017 несплачена відповідачем за первісним позовом сума в розмірі 462429,00 грн. повинна рахуватися, як прострочена заборгованість.

Пунктом 7.3. Договору передбачена відповідальність покупця за несвоєчасну оплату вартості товару у вигляді сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Враховуючи те, що вартість отриманої відповідачем за первісним позовом другої партії товару на суму 462429,00 грн. не була оплачена, тому ПП «УКРЗІЗ» нарахувало та заявило до стягнення пеню в сумі 13397,68 грн. за період прострочення з 11.05.2017 по 01.08.2017.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем за первісним позовом, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині вимог, стягнувши з відповідача за первісним позовом 11807,78 грн. за період прострочення з 12.05.2017 по 24.07.2017.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення вимог позивача за первісним позовом про стягнення пені в означеній сумі, оскільки судом без будь-якого обґрунтування зменшено період її нарахування.

Фактично за змістом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється через 181 день від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Таким чином, згідно проведеного судом апеляційної інстанції перерахунку розрахунок пені за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за отриманий по Договору товар згідно накладної № УЗ-0000033 від 06.04.2017 повинен бути таким:

-за період з 12.05.2017 по 01.08.2017 пеня становить суму 26478,81 грн.

Таким чином, згідно цього перерахунку сума пені є більшою, ніж та, що заявлена позивачем за первісним позовом до стягнення. Суд наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, якщо про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивач за первісним позовом з відповідним клопотанням до суду першої інстанції не звертався, тому сума пені підлягає стягненню у розмірі, визначеному позивачем - 13397,68 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначено.

Позивачем за первісним позовом нараховано та заявлено до стягнення 3154,60 грн. 3 % річних за період прострочення з 11.05.2017 по 01.08.2017 та 13410,441 грн. інфляційних за період прострочення з 11.05.2019 по 30.06.2019.

За наявності встановленого факту прострочення відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, наявність обов`язку погашення боргу, суд першої інстанції дійшов висновку відповідність зробленого позивачем за первісним розрахунку інфляційних нарахувань в сумі 13410,44 грн., передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, чинному законодавству.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення вимог позивача за первісним позовом в означеній частині, оскільки розрахунок позову в цій частині є арифметично правильним.

При цьому, за підрахунками суду першої інстанції розмір 3% річних за період прострочення з 12.05.2017 по 24.07.2017 склав 2812,58 грн.

Однак, згідно проведеного судом апеляційної інстанції перерахунку, сума заявлених до стягнення позивачем за первісним позовом 3% річних складає 3116,64 грн. за період з 12.05.2017 по 01.08.2017. Отже саме ця сума підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом. Що стосується вимог про стягнення 3 % річних в сумі 37,96 грн., то в задоволенні позову цієї частини первісних позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку із невірним визначенням місцевим господарським судом сум пені та 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом, оскаржуване рішення підлягає зміні у відповідній частині, а з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню пеня в сумі 13397,68 грн., 3% річних в сумі 3116,64 грн., а також судовий збір за подання первісної позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог - 7385,31 грн. Всі відповідні розрахунки вказаних сум долучено судом апеляційної інстанції до матеріалів справи.

За приписами пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням вищевикладеного, не зачіпаючи основного висновку господарського суду першої інстанції стосовно прав та обов`язків сторін спору, колегія суддів дійшла висновку щодо зміни резолютивної частини рішення, яка стосується суми пені та 3% річних, котрі підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача за первісним позовом з підстав, викладених в ній, не підлягає задоволенню. Скаржник не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд, як джерелом права, керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Оскільки апеляційна скарга відповідача за первісним позовом залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Також при ухваленні судового рішення про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків колегія суддів апеляційної інстанції приймає до уваги те, що відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Пунктом 1 Статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938), передбачено, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року за № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 53, ст. 1402).

Згідно пунктів 2, 3, 4, 5 Статуту Товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Найменування товариства: українською мовою: повне - Акціонерне товариство «Українська залізниця», скорочене - АТ «Укрзалізниця». Пунктом 18 Статуту передбачено, що Товариство утворює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Керуючись статтями 269, 270, частиною першою статті 273, пунктом 2 частини першої статті 275, пунктом 1 частини першої, частиною четвертою статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 по справі № 922/1909/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 по справі № 922/1909/17 змінити, виклавши абзаци 1-4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Первісні позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, місцезнаходження регіональної філії: вул. Євгена Котляра, 7, м. Харків, 61052) на користь Приватного підприємства «УКРЗІЗ» (, вул. Троїцька, 43, Малиновський район, м. Одеса, 65045) основну заборгованість в сумі 462429,00 грн.; пеню в сумі 13397,68 грн.; 3% річних в сумі 3116,64 грн.; інфляційні втрати в сумі 13410,44 грн.; судовий збір в сумі 7385,31 грн.

В задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 37,96 грн. - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю».

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17.02.2020

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя П.В. Тихий