ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. Справа№ 910/27203/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 18.02.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.12.2019

про виправлення помилки у наказі та поновлення пропущеного

строку для пред`явлення його до виконання

у справі №910/27203/15 (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Констеб ЛТД"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРБОН ЛТД"

3) Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк

"Земельний капітал"

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-

виробнича фірма "РЕЗЕРВ"

про визнання права власності на нежилі приміщення

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Державна судова адміністрація України (надалі - Заявник) звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про виправлення помилки у наказі Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 по справі №910/27203/15, вказавши замість стягувача - "Державна казначейська служба України", стягувач - "Державна судова адміністрація України", також вказати трьохмісячний строк для пред`явлення наказу до виконання замість трьохрічного, у зв`язку із чим поновити строк для пред`явлення даного наказу до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 заяву Державної судової адміністрації України про виправлення помилки у наказі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання у справі №910/27203/15 задоволено.

Виправлено помилки, допущені при оформленні наказу Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/27203/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн, зазначивши:

"Стягувач: Державна судова адміністрація України (01021, м. Київ, вул. Липська, будинок 18/5, ідентифікаційний код: 26255795).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, б. 1, ідентифікаційний код 21649555)

Наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 27.05.2018."

Поновлено строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/27203/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177276,38 грн. з 02.12.2019.

Місцевий господарський суд керуючись ст.ст. 18, 326, 327, 329 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження" дійшов висновку про обгрунтованість заявлених вимог Заявника, оскільки встановив, що стягувачем у справі №910/27203/15 за відповідним наказом необхідно було зазначити Державну судову адміністрацію України та упродовж трьох місяців наказ підлягає пред`явленню до виконання, бо стягувачем є Держава.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" (надалі - ТОВ "Денді-Карбон", позивач) звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/27203/15 та ухвалити нове судове рішення, яким залишити без задоволення заяву Державної судової адміністрації України про виправлення помилки в наказі Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/27203/15 та поновлення строку пред`явлення наказу до виконання. Судові витрати покласти на стягувача за наказом - Державну судову адміністрацію України.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, не відповідає критеріям законності, у зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було з`ясовано, коли саме Заявник отримав наказ Господарського суду міста Києва і з якого строку мав можливість звернутися до суду першої інстанції із заявою про заміну стягувача та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 по справі №910/27203/15.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що боржника визнано банкрутом і останній перебуває в ліквідаційній процедурі, відкритій постановою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 у справі №910/9004/13.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/27203/15 за апеляційною скаргою ТОВ "Денді-Карбон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.01.2020.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРБОН ЛТД" (надалі відповідач 2) у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Денді-Карбон", в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Так, у своєму відзиві відповідач 2 зазначає, що доводи скаржника є нікчемними, оскільки не грунтуються на нормах ГПК України, а аргументи цих доводів не відповідають дійсності. Зокрема, відповідач 2 звертає увагу на те, що Господарський процесуальний кодекс не містить обмежень строків для звернення до місцевого господарського суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі та не пов`язує початку перебігу будь-яких строків з подією про дізнання про існування підстав для такої заяви. Посилання ТОВ "Денді-Карбон" на ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства та про початок процедури ліквідації скаржника не відповідає дійсності, оскільки виходячи з системного аналізу вказаного Кодексу в процедурі банкрутства і зокрема в ліквідаційній процедурі можуть виникати поточні вимоги, тобто ті, що виникли до боржника вже після відкриття справи про банкрутство і мораторій на такі вимоги не поширюється. При цьому відповідач 2 звертає увагу суду на те, що вимоги за наказом Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/27203/15 виникли до 17.01.2018, тобто до відкриття процедури ліквідації ТОВ "Денді-Карбон".

Інші учасники справи, своїм правом, наданим ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзиви на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду не подали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 виправлено допущену описку у пункті другому резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 у справі №910/27203/15.

Ухвалено викласти пункт другий резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 у справі №910/27203/15 в наступній редакції:

"2. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/27203/15 призначити на 04.02.2020 о 12 год. 00 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 літера А. Зал судових засідань №5.

Довести до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті."

27.01.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Денді-Карбон" та відповідача 2 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Констеб ЛТД" (надалі - відповідач 1) також звернувся 29.01.2020 до Північного апеляційного господарського суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 прийнято справу №910/27203/15 за апеляційною скаргою ТОВ "Денді-Карбон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.02.2020.

У судове засідання 18.02.2020 з`явилися представники позивача, відповідачів 1, 2.

Відповідачі 3, 4 у судове засідання 18.02.2020 представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників відповідачів 3, 4 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів 3, 4.

Так, у судовому засіданні 18.02.2020 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати, прийнявши нове рішення, яким залишити без задоволення заяву Державної судової адміністрації України про виправлення помилки в наказі Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/27203/15 та поновлення строку пред`явлення наказу до виконання.

Представник відповідача 1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача 2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 18.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі №910/27203/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 вищевказане рішення від 03.02.2016 залишено без змін, стягнуто з ТОВ "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн та недоплачену суму судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 195 004, 02 грн.

Господарським судом міста Києва 29.03.2018 на виконання постанови апеляційної інстанції було видано накази, стягувачем у наказах зазначено Державну казначейську службу України.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 18.11.2019 від Державної судової адміністрації України надійшла заява у якій Заявник просив суд виправити помилки допущені у наказі Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі №910/27203/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету України недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн, а саме, замість стягувача - Державна казначейська служба України, вказати - Державна судова адміністрація України та вказати трьохмісячний строк для пред`явлення наказу до виконання замість трьохрічного, у зв`язку із чим поновити строк для пред`явлення даного наказу до виконання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявленої вимоги та про наявність підстав для задоволення вказаної заяви.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 328 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За змістом абзацу 2 ч. 4 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 у даній справі, судом першої інстанції було видано наказ від 29.03.2018 про стягнення з ТОВ "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету України недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн. Стягувачем за даним наказом суд зазначив Державну казначейську службу України, а також вказав, що наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 27.02.2021.

Отже колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарськогос суду, що Господарським судом міста Києва було допущено помилки у наказі від 29.03.2018 у даній справі щодо стягнення з ТОВ "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн, оскільки стягувачем за відповідним наказом необхідно було зазначити Державну судову адміністрацію України та упродовж трьох місяців наказ підлягає пред`явленню до виконання, бо стягувачем є держава.

Частиною 1 ст. 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції

Відповідно до частини 1 статті 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, судом першої інстанції слушно прийнято до уваги, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) наголошено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Як зазначалось раніше, на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 у справі №910/27203/15, 29.03.2018 Господарським судом міста Києва видано наказ. Проте, стягувачем не було пред`явлено до виконання вказаний наказ у зв`язку з наявністю помилок у наказі, які були допущені судом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 у справі № 910/27203/15 пропущений заявником з поважних причин.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Європейський суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав, що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домагатися виконання судових рішень, винесених на їх користь.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 по справі «Войтенко проти України» (заява №18966/02) зазначено, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок.

Неможливість для заявника отримати результат виконання рішення суду, винесеного на його або її користь, складає втручання у право на мирне володіння майном, яке викладено в § 1 статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З урахуванням викладеного, забезпечення виконання судового рішення упродовж розумного строку є обов`язком України, взятим нею на себе у зв`язку з ратифікацією Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Невиконання цього обов`язку є порушенням, на яке Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу в своїх численних рішеннях, в тому числі у справах проти України.

Так, відповідно до наказу від 29.03.2018 у справі № 910/27203/15 стягується з ТОВ "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету недоплачена суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн. Докази виконання позивачем відповідного наказу у справі №910/27203/15 відсутні. Тобто, позивач, який є боржником за даним наказом свідомо не погашає свій борг перед Державою, за розгляд судом першої інстанції даної справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява Державної судової адміністрації України про виправлення помилок у наказі Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 у справі №910/27203/15 щодо стягнення з ТОВ "Денді-Карбон" в дохід державного бюджету недоплачену суму судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 177 276, 38 грн. та поновлення пропущеного строку для пред`явлення цього наказу до виконання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/27203/15 та для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Денді-Карбон" відсутні.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (ТОВ "Денді-Карбон").

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/27203/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №910/27203/15 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон".

4. Матеріали справи №910/27203/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанови апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено - 20.02.2020.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай