ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 Справа № 917/2218/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ"

до Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління"

про стягнення 10622,57 грн.

За участю представника відповідача: Баранік К. В.; від позивача: не з`явився

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮСТ" до Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" про стягнення 10622,57 грн., у тому числі 9938,84 грн. - основного боргу за договором № 311 від 14.11.2018р., 413,33 грн. інфляційних, 270,40 грн. - 3% річних; а також 1921,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за товар, поставлений за договором.

Відповідач у відзиві від 02.01.2020 (вхід. № 143 від 08.01.2020) визнав суму основного боргу у повному обсязі; в частині стягнення штрафних санкцій заперечує посилаючись на те, що відповідач є комунальним підприємством, утримується за рахунок коштів з державного бюджету, борг виник внаслідок недостатнього бюджетного фінансування (а.с.56-58).

Позивач у відповіді на відзив (вхід. №846 від 24.01.2020) зазначив, що відсутність бюджетного фінансування видатків на придбання товару не звільняє відповідача від обов`язку виконання договірних зобов`язань та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (а.с.76-79).

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019 року даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.40).

Ухвалою від 24.12.2019р. відкрито провадження у справі № 917/2218/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.42-43).

Відповідач в установлений строк разом з відзивом подав клопотання від 03.01.2020р. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.70).

За ухвалою від 20.01.2020р. суд призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на підставі частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (а.с.72-73).

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 24.12.2019р., від 20.01.2020р. (а.с.44, 45, 74, 75).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухані пояснення представника відповідача.

В судовому засіданні 11.02.2020р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮСТ" (позивачем) та Комунальним підприємством "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" (відповідачем) укладено договір № 311 від 14.11.2018р (далі - Договір); (а.с.11-13).

Відповідно до 1.1. Договору постачальник (позивач) зобов`язується у 2018 році поставити покупцю (відповідачу) товари, зазначені в тендерній пропозиції, а покупець (відповідач) - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п 1.3. Договору кількість та найменування товару зазначено в специфікації, яка є невід`ємним додатком до цього договору.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) та накладної, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений в реквізитах цього Договору, у відповідності до рахунків на оплату. Перерахування грошових коштів здійснюється по факту поставки товару з відтермінуванням платежу до 30 календарних днів, але не раніше фактичного бюджетного фінансування за даними видатками.

В п. 5.1. Договору встановлено строк (термін) поставки товарів - протягом 2018 року.

Згідно п. 5.10 Договору перехід права власності на товар відбувається в момент підписання сторонами видаткової накладної, на підставі оформленої належним чином довіреності на отримання товару.

В Специфікації (додатку № 1 до Договору) сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість - 111600,00 грн. (а.с.14).

Додатковою угодою № 1 від 07.12.2018р. до Договору сторони внесли зміни в п.4.2. Договору, зменшивши суму розрахунків за бюджетні кошти на 61,16 грн., збільшили суму розрахунків за кошти підприємства на 61,16 грн. Загальна сума розрахунків за бюджетні кошти складає 9938,84 грн., за кошти підприємства - в сумі 101661,16 грн. Загальна сума по договору залишається без змін (а.с.15).

Додатковою угодою № 2 від 28.12.2018р. до Договору сторони встановили строк дії договору до 31.12.2019р. (а.с.16).

Додатковою угодою № 3 від 19.04.2019р. до Договору сторони узгодили, що заборгованість покупця перед постачальником, яка виникла у 2018 році та не була профінансована у розмірі 9938,84 грн., буде погашена (сплачена) після фактичного фінансування (асигнування) видатків покупця за даними зобов`язаннями з міського бюджету (а.с.17).

Додатковою угодою № 4 від 21.11.2019р. до Договору сторони внесли зміни в п.1.4. Договору, зменшивши ціну договору на 88411,72 грн. та зменшивши суму розрахунків за власні кошти на 88411,72 грн.; внесли зміни до п.4.2. договору, заначивши, що розрахунки будуть здійснюватися: 9938,84 грн. це бюджетні кошти покупця в межах надходження бюджетних коштів; 13249,74 грн. це кошти підприємства. Коригування суми договору та розподілу коштів покупця здійснюється додатковими угодами залежно від фінансування відповідно до КПКВ (а.с.28).

На виконання Договору за видатковою накладною № 875 від 04.12.2018р. та довіреністю відповідача № 410 від 30.11.2018р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 9938,84 грн. (а.с.18-19).

Відповідач вартість одержаного товару у сумі 9938,84 грн. не оплатив. Дана сума боргу також підтверджена в двостороннє підписаній додатковій угоді № 3 від 19.04.2019р. (а.с.17).

Позивач звернувся до відповідача з претензіями від 07.11.2019 та від 21.11.2019 з вимогою сплатити борг в сумі 9938,84 грн., що підтверджується поштовими накладними та описами вкладення у цінний лист від 07.11.2019 та від 24.11.2019 (а.с.22, 23, 26-27).

Відповідач вартість одержаного товару у сумі 9938,84 грн. не оплатив.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 4.1. Договору встановлено, що перерахування грошових коштів здійснюється по факту поставки товару з відтермінуванням платежу до 30 календарних днів, але не раніше фактичного бюджетного фінансування за даними видатками.

Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Змін до п. 4.1. Договору в частині проведення платежу за товар по факту поставки товару з відтермінуванням платежу до 30 календарних днів сторонами не вносилося.

Додатковими угодами № 1 від 07.12.2018р., № 3 від 19.04.2019р., № 4 від 21.11.2019р. до Договору сторони лише визначили напрямок фінансування видатків відповідача на оплату цього товару.

Відповідач у відзиві не заперечує факт заборгованості та визнає суму основного боргу у повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 9938,81 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 413,33 грн. інфляційних за період січень 2019 жовтень 2019 та 270,40 грн. - 3% річних за період 05.01.2019 - 02.12.2019 (а.с.10).

Відповідач у відзиві проти стягнення 3% річних та інфляційних заперечує, посилаючись на те, що у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлені товари здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок; борг виник не з вини відповідача, а внаслідок відсутності бюджетного фінансування, тому відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.

Заперечення відповідача в цій частині судом відхиляються з таких мотивів.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, відсутність бюджетного фінансування видатків на придбання товару за договором не звільняє відповідача від обов`язку виконати договірні зобов`язання та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли договору, і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань, а, отже, різного роду відсилання відповідача на умови договору та додаткових угод до нього, про неможливість сплатити заборгованість за договором, у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, вищевказаний борг є простроченим з боку відповідача і позивач має право згідно ст.625 ЦК України стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і трьох відсотків річних від простроченої суми.

Після перевірки розрахунку судом визначено, що сума 3% річних не перевищує розрахункову. Вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При нарахуванні інфляційних позивач не вірно визначив період та початок нарахування інфляційних.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, інфляційні підлягають нарахуванню за повний місяць існування боргу.

Після перевірки правильності розрахунку судом встановлено, що сума інфляційних за період лютий жовтень 2019 року становить 310,77 грн. (розрахунок залучено до справи). В цій частині позовні вимоги задовольняються судом.

В іншій частині - у стягнення інфляційних слід відмовити.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 1921,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 4006 від 28.11.2019р (а.с.9). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 23.12.2019 (а.с.40).

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 1901,79 грн.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" (вул. Махоркова, буд. 35, м. Кременчук, Полтавська область, 39617 ідентифікаційний код 03332033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ" (вул. Трублаїні, буд. 2, м. Київ, 03134; ідентифікаційний код 30439872) 9938грн. 84 коп. - основного боргу, 310 грн. 77 коп. інфляційних, 270грн. 40 коп. - 3% річних, 1901грн. 79 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 14.02.2020р.

Суддя Т. М. Безрук