ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р. Справа№ 925/308/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Грека Б.М.

Коробенка Г.П.

за участю секретаря судового засідання Михайлюченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вітал Плюс» (далі - скаржник, заявник, ТОВ «ТД «Вітал Плюс»)

на постанову Господарського суду Черкаської області від 10.09.2019

у справі №925/308/16 (суддя Дорошенко М.В.)

за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - ГУ ДФС у Черкаській області)

до Дочірнього підприємства «Уманський консервний комбінат» (ідентифікаційний код 05305810) (далі - ДП «Уманський консервний комбінат», боржник)

про банкрутство

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 12.02.2020

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.05.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат».

Постановою Господарського суду Черкаської області від 01.06.2017, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018, ДП «Уманський консервний комбінат» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Верховного Суду від 01.08.2018 скасовано зазначені рішення, справу направлено на новий розгляд на стадію розпорядження майном до Господарського суду Черкаської області.

Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що:

- суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що розпорядником майна боржника не було надано суду аналіз фінансового та господарського стану боржника - ДП «Уманський консервний комбінат»;

- судами попередніх інстанцій не встановлено фінансовий стан боржника, наявність чи відсутність майнових активів у нього, за рахунок яких можливо продовжити виробничу діяльність з метою погашення кредиторської заборгованості, не перевірено можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури;

- постанова апеляційного суду прийнята при наявності апеляційних скарг щодо грошових вимог деяких кредиторів.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 10.09.2019 визнано ДП «Уманський консервний комбінат» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Вказана постанова мотивована тим, що:

- у справі наявні усі підстави для переходу до процедури ліквідації боржника;

- активи боржника є недостатніми для погашення вимог кредиторів;

- ДП «Уманський консервний завод» впродовж останніх років не веде господарської діяльності, не отримує доходів, та є нерентабельним підприємством;

- пропозицій від інвесторів та осіб, які бажають взяти участь в санації боржника, не надходило.

Не погодившись з прийнятою постановою, до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ТОВ «ТД «Вітал Плюс», в якій просить суд вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Ключовими аргументами апеляційної скарги є:

- не було здійснено повного комплексу заходів у процедурі розпорядження майном;

- аналіз фінансового стану боржника був проведений неналежним чином, без дослідження фінансових та бухгалтерських документів; звіт розпорядника майна щодо аналізу фінансово-господарської діяльності комітетом кредиторів не заслуховувався;

- у ГУ ДФС у Черкаській області не було передумов для ініціювання справи про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат», оскільки не надано в повному обсязі доказів на підтвердження вжиття ним заходів щодо стягнення безспірного податкового боргу з використанням механізмів, передбачених Податковим кодексом України. Відтак, скаржник вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, як безпідставно відкрите.

В силу положень ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відноситься до переліку процесуальних документів, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 05.11.2019 для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: Пантелієнко В.О., судді - Доманська М.Л., Верховець А.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Пантелієнко В.О., судді - Доманська М.Л., Верховець А.А. відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Склад колегії суддів неодноразово змінювався.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.12.2019 для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Грек Б.М., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2020 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Грек Б.М., Коробенко Г.П. прийнято апеляційні скарги до провадження та призначено справу до розгляду.

Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Від кредитора - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли пояснення на апеляційну скаргу, ключовим аргументом яких є:

- суд дійшов обґрунтованого висновку про недостатність активів боржника, що є підставою для визнання його банкрутом.

Інші учасники справи не скористалися правом, визначеним ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство, який був чинний на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або закривається провадження у справі.

У підсумковому засіданні суд перевіряє пасив та актив боржника з метою встановлення наявності ознак банкрутства, за відповідною пропозицією розпорядника майна та на підставі рішення зборів кредиторів може визнати боржника банкрутом й відкрити ліквідаційну процедуру.

У відповідності до статей 1, 27, 37 Закону про банкрутство, який діяв на момент ухвалення оскаржуваної постанови, та положень Господарського кодексу України, в підсумковому засіданні суд встановлює ознаки банкрутства, які наведені у ст. 1 Закону про банкрутство та ст. 209 ГК України.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що банкрутством вважається неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності повною мірою розрахуватися за своїми боргами у зв`язку з перевищенням пасивів над його активами. При цьому пасив встановлюється на підставі затвердженого реєстру вимог кредиторів у попередньому судовому засіданні. Актив в свою чергу встановлюється шляхом аналізу фінансової діяльності боржника на підставі звіту про фінансову діяльність, наданому розпорядником майна, та інших фінансових документів, що свідчать про господарську діяльність боржника. Рішення про визнання боржника банкрутом приймається за сукупністю вказаних даних, також враховується думка кредиторів, висловлена на зборах кредиторів.

При передачі справи на новий розгляд Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що розпорядником майна боржника не було надано суду аналіз фінансового та господарського стану боржника - ДП «Уманський консервний комбінат». Також судами не встановлено фінансовий стан боржника, наявність чи відсутність майнових активів у нього, за рахунок яких можливо продовжити виробничу діяльність з метою погашення кредиторської заборгованості, не перевірено можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, розпорядником майна боржника для аналізу фінансового стану боржника:

- проведено аналіз фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища ДП «Уманський консервний комбінат» та його становища на ринках, в тому числі щодо наявності ознак фіктивного банкрутства (Т 40 а.с. 155);

- організовано та проведено інвентаризацію майна боржника, за результатами якої складено відповідні акти;

- встановлено, що господарська діяльність на підприємстві відсутня;

- встановлено, що підприємство не отримує доходів, є фінансово нестабільним - нерентабельним підприємством з негативною динамікою;

- встановлено загальну вартість активів боржника, за рахунок яких можуть бути погашені вимоги конкурсних кредиторів, у сумі 731 424,00 грн і вартість заставного майна у сумі 12 500 501,00 грн.

- встановлено, що заяв від потенційних інвесторів та санаторів, які бажають взяти участь у санації підприємства, не надходило.

Крім того, розпорядником майна в порядку, передбаченому ст. 26 Закону про банкрутство, були проведені збори комітету кредиторів 18.12.2018, за результатами яких пропозицій щодо шляхів відновлення платоспроможності боржника не надійшло та прийнято рішення перейти до процедури ліквідації (Т 40, а.с. 39). Також кредитори та власники боржника не скористалися правом, наданим зокрема ст. 211 ГК України та не запропонували надати боржнику фінансову допомогу в розмірі, достатньому для погашення його зобов`язань перед кредиторами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 8 Закону про банкрутство судові рішення у справі про банкрутство (ухвали, постанови) набувають законної сили з моменту їх прийняття.

Тому вступ в дію ухвали суду за результатами розгляду грошових вимог кредиторів на відміну від рішень суду в позовному провадженні не залежить від їх оскарження в апеляційному порядку.

Це обумовлено особливостями процедури банкрутства, яка обмежена граничним строком судових процедур.

З наявних у справі доказів місцевим судом вірно встановлено, що активи боржника складають 13 231 925 грн, в тому числі 12 500 501 грн забезпечене заставою. Це недостатньо для задоволення вимог кредиторів в загальній сумі 2 106 625 856 грн відповідно до реєстру вимог кредиторів (Т. 39 а.с. 40). Тому інших шляхів відновлення платоспроможності боржника, окрім застосування ліквідаційної процедури щодо нього, не існує.

Щодо доводів апеляційної скарги про правомірності відкриття провадження у справі про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат» колегія суддів зазначає наступне.

Питання про відкриття провадження у справі про банкрутство за ознаками неплатоспроможності боржника вирішується ще на етапі підготовчого засідання, за результатами якого постановлюється ухвала (ст. 16 Закону про банкрутство). Така ухвала підлягає оскарженню на загальних підставах будь-яким учасником справи про банкрутство.

Таким чином правомірність відкриття провадження у справі про банкрутства при чинній ухвалі, постановленій за результатом підготовчого засідання не може переглядатися на підсумковому засіданні суду.

Судова колегія зазначає, що постанова суду першої інстанції від 10.09.20 про визнання ДП «Уманський консервний комбінат» банкрутом прийнята з врахуванням вказівок постанови Верховного Суду від 01.08.2018, оскільки містить детальний опис проведеного розпорядником майна аналізу фінансового стану боржника, що підтверджується матеріалами справи, відтак, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для її скасування. Інші доводи апеляційної скарги, щодо відсутності повного комплексу заходів у процедурі розпорядження майном та неналежного аналізу фінансового стану боржника, фактично зводяться до того, що розпорядником майна не здійснено всіх заходів, передбачених ст. 22 Закону про банкрутство, відхиляються як безпідставні та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Водночас апеляційний господарський суд враховує висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За таких обставин постанова місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін як така, що прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника - ТОВ «ТД «Вітал Плюс».

Керуючись ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вітал Плюс» на постанову Господарського суду Черкаської області від 10.09.2019 у справі №925/308/16 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду Черкаської області від 10.09.2019 у справі №925/308/16 залишити без змін.

3. Справу №925/308/16 направити до Господарського суду Черкаської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Б.М. Грек

Г.П. Коробенко

Повний текст складено 18.02.2020