ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5934/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", м. Харків

до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро

про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп., 3% річних в розмірі 1228грн.31коп., інфляційної складової в розмірі 1537грн.12коп.

Представники:

від позивача: Точилін М. В., довіреність від 13.06.2018;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" звернулось до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп., 3% річних в розмірі 1228грн.31коп., інфляційної складової в розмірі 1537грн.12коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2020.

08.01.2020 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" та забезпечено проведення судового засідання, призначеного на 15.01.2020 в режимі відеоконференції із Дзержинським районним судом м. Харкова.

15.01.2020 на адресу суду від відповідача надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, відповідач у вказаній заяві висловив заперечення щодо позовних вимог, заявлених позивачем. Зазначив, що між сторонами виникли договірні відносини з поставки товару, що унеможливлює застосувати до спірних відносин положення статті 1212 Цивільного кодексу України. На підтвердження правової позиції відповідачем надана переписка між сторонами, згідно якої сторони узгоджували якісні та технічні характеристики товару, який підлягає поставці.

Наведені заперечення відповідача фактично є відзивом на позовну заяву. Суд залишає відзив на позовну заяву, наданий відповідачем разом із заявою із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з огляду на наступне.

Частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

В пункті 6 ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу роз`яснено, що відповідно до ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, в строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Поштове відправлення з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 повернулось до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Однак, 28.12.2019 представником відповідача до суду було подане клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення.

Вказане клопотання судом задоволено і 28.12.2019 представника відповідача (з наданням останньому права зняття фотокопій) було ознайомлено з матеріалами справи, у тому числі і з ухвалою суду від 16.12.2019.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що 28.12.2019 відповідач був обізнаний зі змістом ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Тож, кінцевою датою для подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 13.01.2020.

Відзив на позовну заяву відповідачем подано поза межами встановленого судом строку та без доказів пропуску такого строку з поважних причин.

Відповідно до частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведене відзив на позовну заяву, наданий відповідачем, залишений судом без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 залишено без розгляду заяву відповідача із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відкладено розгляд справи на 29.01.2020, судове засідання призначено проводити в режимі відеоконференції із Дзержинським районним судом м. Харкова.

29.01.2020 від позивача на електронну поштову скриньку суду надійшла відповідь на заяву із запереченнями ЗАТ "Промважмаш". Судом встановлено, що подана позивачем відповідь не підписана електронним цифровим підписом відповідно до вимог ч. 3 ст. 91 Господарського процесуального Кодексу України, а тому не належить до офіційного документу.

З організаційно-технічних причин судове засідання від 29.01.2020 не відбулось в режимі відеоконференції із Дзержинським районним судом м. Харкова, що виключило можливість участі в ньому представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2020 розгляд справи відкладений на 12.02.2020.

Після судового засідання, яке відбулось 29.01.2020, на електронну поштову скриньку суду надійшло клопотання позивача про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції. Позивач просить суд забезпечити проведення наступного судового засідання по справі №904/5934/19 в режимі відеоконференції, проведення якої доручити одному з наступних судів: Господарський суд Харківської області, Харківський окружний адміністративний суд, Дзержинський районний суд м. Харкова, Східний апеляційний суд.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2020 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції. Судове засідання у справі №904/5934/19, призначене на 12.02.2020, вирішено проводити в режимі відеоконференції.

31.01.2020 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" про визнання укладеним у спрощеній формі договору поставки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 повернуто зустрічну позовну заяву Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" про визнання укладеним у спрощеній формі договору поставки.

На адресу суду 31.01.2020 надійшла заява Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" з посиланням на норми статті 245 Господарського процесуального кодексу України про надання роз`яснення резолютивної частини ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 щодо прийняття чи залишення без розгляду відзиву на позовну заяву та доданих до неї документів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 відмовлено у задоволенні заяви Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" про роз`яснення резолютивної частини ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 у справі №904/5934/19.

У судове засідання від 12.02.2020 представник відповідача не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Про час та дату судового засідання повідомлявся судом у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується відміткою представника відповідача про отримання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2020.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

- наявність між сторонами договірних відносин щодо поставки товару;

- наявність підстав для застосування до спірних відносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України;

- наявність підстав для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп.;

- наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1228грн.31коп., інфляційної складової в розмірі 1537грн.12коп.

24.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" виставило Закритому акціонерному товариству "Промважмаш" рахунок фактуру №СФ-0079 на оплату товару на суму 98318грн.40коп. зі строком дії до 25.10.2019.

Згідно платіжного доручення №4304 від 28.01.2019 позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 49159грн.20коп. В призначені платежу вказано, що оплата здійснюється за товар згідно рахунку №СФ-0079 від 24.01.2019.

10.10.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію №08/10 від 08.10.2019, в якій просить протягом семи днів з дня отримання претензії, повернути йому грошові кошти у розмірі 49159грн.20коп. В обґрунтування вимог, викладених у претензії, позивач зазначає, що кошти перераховані помилково та посилається на положення статті 1212 Цивільного кодексу України. Факт направлення відповідачу претензії №08/10 від 08.10.2019, підтверджується наданими позивачем фіскальним чеком підприємства зв`язку від 10.10.2019, поштовою накладною №658, описом вкладення у цінний лист з відміткою пошти від 10.10.2019. Згідно довідки Укрпошти поштове відправлення було повернено "за закінченням встановленого строку зберігання".

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув позивачу грошові кошти у розмірі 49159грн.20коп., сплачені відповідно до платіжного доручення №4304 від 28.01.2019.

Пунктом 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; належить вчиняти у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.ч.1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України також передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що внаслідок обміну між Позивачем та Відповідачем документами та вчинення Позивачем дій по оплаті, між сторонами має місце правочин з поставки товару. При цьому сторонами узгоджено усі необхідні істотні умови для даного виду правочинів: узгоджено предмет поставки, його кількість, ціну, вартість та умови поставки.

Правовідносини з поставки регулюється статтями 264-271 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Внаслідок обміну між позивачем та відповідачем документами та вчинення позивачем дій по оплаті, між сторонами має місце правочин з поставки товару. При цьому сторонами узгоджено необхідні істотні умови для даного виду правочинів: предмет поставки, його кількість, ціну, вартість та умови поставки.

Водночас, позивач просить повернути сплачені ним кошти як помилково перераховані на підставі положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.2 ст.11, ч. 1 та ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч.1 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень ч. 1, п.1 ч. 2 ст.11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч.1 та ч.2 ст. 205, ч.1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи наведені норми права, для задоволення цього позову необхідно встановити відсутність між сторонами договірних взаємовідносин та як наслідок цього безпідставне отримання відповідачем коштів.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що відсутність між сторонами договірних взаємовідносин не доводиться поданими з боку позивача доказами, а подання позову про повернення передоплати є передчасним, оскільки позивач не звернувся до відповідача з вимогою про поставку, за умови відсутності якої в подальшому у позивача виникає право на повернення передплати. За відсутності таких обставин вимога про повернення передплати є неправомірною відмовою від договору.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, відповідач набув грошові кошти за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, за таких обставин, суд дійшов висновку про помилковість посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп. слід відмовити.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп., не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 1228грн.31коп., інфляційної складової в розмірі 1537грн.12коп., які нараховані на суму безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 118, 119, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49159грн.20коп., 3% річних в розмірі 1228грн.31коп., інфляційної складової в розмірі 1537грн.12коп.

В судовому засіданні 12.02.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.02.2020.

Суддя Р.Г. Новікова