ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року, м. Херсон, справа № 923/22/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС»

до Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс Н»

про стягнення 17 304,26 грн,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія»,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

28.12.2019 Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «АРКС» звернулося з позовом до Приватного підприємства «ПВКФ «Євротранс Н» про стягнення 17 304,26 грн страхового відшкодування.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- 03.10.2017 між Акціонерним товариством Страхова компанія «АХА Страхування», яке на даний час має назву Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «АРКС», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія» був укладений договір страхування № 1793г7зг за умовами якого Позивач, виступаючи у якості страховика, взяв на себе зобов`язання зі страхування майна вказаного Товариства,

- 18.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія» та Приватним підприємствома «ПВКФ «Євротранс Н» був укладений договір транспортно-експедиційних послуг № 1802 за умовами якого Відповідач зобов`язався організувати перевезення вантажів, належних Товариству,

- 31.10.2017 при розвантаженні вантажу, належного Товариству, перевезення якого здійснювалося Відповідачем із залученням перевізника, було виявлено пошкодження частини вантажу на загальну суму 27 304,26 грн, про що складено Акт-рекламацію № 140 від 31.10.2017,

- через пошкодження вантажу 03.11.2017 Товариство звернулося до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим на підставі страхового акту АХА2357396 від 05.02.2017 йому сплачено 17 304,26 грн,

- відповідно до діючого законодавства до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача в межах фактичних витрат на виплату страхового відшкодування.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідачем подано до суду відзив на позов, за змістом якого позовні вимоги ним не визнаються з посиланням на відсутність зобов`язань стосовно факту завдання збитків при перевезенні, оскільки вартість пошкодженого вантажу була ним сплачена власнику вантажу платіжним дорученням № 2349 від 18.12.2017 на підставі Акту-рекламації № 140 від 31.10.2017.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 08.01.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонами установлені процесуальні строки подачі відповідних заяв. У свою чергу, Відповідачем поданий відзив на позов, а Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Суд констатує, що сторонами не заявлено процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

03.10.2017 між Акціонерним товариством Страхова компанія «АХА Страхування», виступаючим у якості Страховика, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія», як Страхувальником, був укладений генеральний договір добровільного страхування вантажів № 1793г7зг.

Основними умовами договору, які впливають на вирішення спору є наступні:

- «Предметом договору є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням заявленими на страхування вантажами» (пункт 1.1.),

- «Дата початку дії договору: 04.10.2017» (пункт 2.1.1.),

- «Дата закінчення дії договору: 03.10.2018» (пункт 2.1.2.),

- «Умови страхування: з відповідальністю за всі ризики, відповідно до п. 4.2. договору» (пункт 2.2.1.); … За договором застраховані збитки та витрати внаслідок втрати або пошкодження вантажу при здійснені розвантаження вантажу з транспортного засобу в пункті призначення» (пункт 2.2.3.),

- «Страхова сума … становить 156 000 000 грн» (пункт 2.3.),

- «Страхова сума за кожним перевезенням становить 100 % від вартості вантажу у перевезенні» (пункт 2.4.2.),

- «Застрахований вантаж: Картон та папір у рулонах …» (пункт 3.1.1.),

- «Пункт відправлення: залізничний транспорт Європа (Угорщина, Австрія), автомобільний транспорт м. Батьово (термінал Карпати)» (пункт 3.2.1.),

- «Пункт призначення: Україна, Херсонська область, м. Олешки» (пункт 3.2.3.),

- «За договором страховими випадками є: пошкодження або загибель (втрата) всього вантажу або його частини під час перевезення вантажу внаслідок будь-яких подій, за винятком зазначених в п. 5 договору» (пункт 4.2.1.),

- «Страхувальник має право: … при настанні страхового випадку отримати страхове відшкодування в порядку та в строк, передбачені договором» (пункт 11.1.2.),

- «Страховик має право: … Висунути (у межах фактично сплаченої Страхувальнику суми страхового відшкодування) позов до осіб, винних у страховому випадку, з метою отримання від них компенсації за заподіяні збитки (право регресного позову)» (пункт 11.2.10), … Вимагати від Вигодонабувача повернення одержаного ним вського чи частини страхового відшкодування, якщо збитки по страховому випадку були відшкодовані третіми особами в грошовій формі, формі майна, цінних паперів чи прав» (пункт 11.2.13),

«Страхувальник зобов`язаний: … Протягом семи робочих днів з дня отримання відшкодування збитку третіми особами повернути Страховику отримане Страхувальником страхове відшкодування (або відповідну його частину), якщо збитки по страховому випадку були відшкодовані третіми особами в грошовій формі, формі майна, цінних паперів чи прав» (пункт 11.3.16).

18.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія», виступаючим у якості Клієнта, та Приватним підприємством «ПВКФ «Євротранс Н», як Експедитором, був укладений договір № 1802-16 про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів.

Основними умовами договору, які впливають на вирішення спору, є наступні:

- «Клієнт доручає, а Експедитор від свого імені за плату, за дорученням Клієнта і за його рахунок, організовує транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта і порожнього транспорту при їх перевезенні по Україні та іншим країнам …» (пункт 1.1.),

- «При виникненні збитків внаслідок неналежного виконання договору (крім випадків, встановлених в даному договорі) винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки, підтверджені необхідними документами» (пункт 5.3.),

- «Сторона, яка залучила третю особу до виконання своїх зобов`язань за цим договором, несе перед іншою стороною відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цією третьою особою» (пункт 5.4.),

- «Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 …» (пункт 9.1.),

- «Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін не менше ніж за 30 днів не заявить іншій стороні в письмовій формі про його припинення» (пункт 9.2.).

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 25.10.2017 Відповідач здійснював організацію перевезення вантажу, належного ТОВ «Дунапак Таврія», а саме паперу у кількості 7 рулонів.

Як слідує з Повідомлення про настання події, яка має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування 03.11.2017 ТОВ «Дунапак Таврія» повідомило Позивача про пошкодження двох рулонів паперу, а саме пошкодження торцю одного рулону та намокання іншого.

05.02.2018 Позивачем був складений Страховий акт № АХА2357396, за змістом якого у межах договору страхування № 1793г7зг від 03.10.2017 підтверджено настання 03.11.2017 страхового випадку при перевезенні вантажу та встановлено суму до відшкодування 17 304,26 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 418 891 від 06.02.2018 Позивач перерахував ТОВ «Дунапак Таврія» 17 304,26 грн страхового відшкодування.

Водночас, як слідує з платіжного доручення № 2349 від 18.12.2017 безпосередньо Відповідач перерахував ТОВ «Дунапак Таврія» 27 304,26 грн, вказавши в призначенні платежу наступну інформацію: «Оплата акта-рекламації № 140 від 31.10.2017, зг. дог. № 1802-16 від 18.02.2016 без ПДВ».

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правовідносин транспортного експедирування

Установлені судом обставини наявності укладеного між Відповідачем та Третьою особою договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, його предмет.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між вказаними особами на підставі договору (правочину), з огляду на правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір транспортного експедирування.

Так, у відповідності до положень статті 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу; договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

У відповідності до статті 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Отже, за договором № 1802-16 від 18.02.2016 Відповідач зобов`язався за завданням Третьої особи здійснити організацію перевезення вантажу та нести відповідальність за завдані неналежним виконання договору збитки.

Щодо відшкодування збитків

Діючим законодавством установлені правові положення щодо відповідальності перевізника за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Так, відповідальність перевізника за втрату, нестачу та пошкодження вантажу визначена положеннями статті 314 ГК України, за якими:

- перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (частина 1),

- за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає:

у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає;

у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість;

у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу (частини 3),

- якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату (частина 4).

Поряд з цим статтею 217 ГК України визначені види господарських санкцій, до яких у відповідності до частини 2 цієї статті віднесена така санкція як відшкодування збитків.

Зокрема, відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина 1). Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2).

За змістом статті 225 того ж Кодексу до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються серед іншого: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Водночас, статтею 226 названого Кодексу визначні умови і порядок відшкодування збитків. Так, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Таким чином, Відповідач як особа, яка завдала збитків Третій особі внаслідок пошкодження вантажу при перевезенні, зобов`язаний сплатити їх у повному обсязі.

У даному випадку Відповідач сплатив Третій особі завдані неналежним виконанням договору транспортного експедирування збитки у повному обсязі, а тому відповідні його зобов`язання з такої сплати припинилися виконанням, проведеним належним чином, що слідує з положень статті 599 ЦК України, за якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо правовідносин страхування

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань, які виникли між Позивачем та Третьою особою на підставі договору (правочину), з огляду на правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір страхування.

Зокрема, згідно з приписами статті 352 ГК України страхування - це діяльність суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів; страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування).

Відповідно до положень частини 1 статті 354 того ж Кодексу за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, на підставі вказаних правових положень Позивач, як страховик, зобов`язаний у випадку настання страхового випадку, а саме пошкодження вантажу при його перевезенні, виплатити страхове відшкодування Третій особі, як страхувальнику.

Положеннями статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Водночас, у відповідності до статті 991 того ж Кодексу, а також пункту 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про страхування» страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала.

Підсумовуючи наведені правові положення, суд приходить до висновку, що у випадку одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати.

Зокрема, у даному випадку Відповідачем, як особою, якою завдано збитків вантажовласнику, тобто Третій особі, було повністю їх компенсовано. При цьому сплата збитків здійснена раніше (18.12.2017) ніж виплата страхового відшкодування (06.02.2019).

Щодо переходу права вимоги до страховика

Як слідує з положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Наведені правові положення вказують на можливість переходу прав від одного кредитора до іншого внаслідок сингулярного правонаступництва, тобто відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, а саме внаслідок суброгації.

Отже, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, одним із ключових підстав для можливого переходу прав до страхувальника внаслідок суброгації є обов`язкова наявність права вимоги на відшкодування завданих збитків.

Проте, внаслідок припинення зобов`язань зі сплати збитків Відповідачем Третій особі до Позивача не перейшло право відповідних суброгаційних вимог у сумі 17 304,26 грн.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, суд приходить до висновків, що

- між Відповідачем та Третьою особою був укладений договір транспортного експедирування, за яким він зобов`язався здійснити організацію перевезення вантажу та нести відповідальність за завдані неналежним виконання договору збитків,

- Відповідачем були завдані Третій особі збитки внаслідок пошкодження вантажу при перевезенні на суму 27 304,26 грн та вони сплачені у повному обсязі, а тому відповідні зобов`язання з такої сплати припинилися виконанням, проведеним належним чином,

- між Позивачем та Третьою особою укладений договір страхування, за яким Позивач, як страховик, зобов`язаний у випадку настання страхового випадку, а саме пошкодження вантажу при його перевезенні, виплатити страхове відшкодування Третій особі, як страхувальнику,

- у випадку одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати,

- Відповідачем, як особою, якою завдано збитків вантажовласнику, тобто Третій особі, було повністю їх компенсовано і така компенсація здійснена раніше (18.12.2017) ніж виплата страхового відшкодування (06.02.2019),

- внаслідок припинення зобов`язань зі сплати збитків Відповідачем Третій особі до Позивача не перейшло право відповідних суброгаційних вимог у сумі 17 304,26 грн.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є необґрунтованими задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 1 921 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України підлягають покладенню на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін