04 лютого 2020 рокуСправа № 921/83/19
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про визнання недійсними з дати їх прийняття рішення Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 20 лютого 2016 року, які оформлені протоколом засідання Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 20 лютого 2016 року.
За участі представників:
Позивача: адвокат Степанов Володимир Вікторович, ордер серія ТР №041769 від 04.02.2020 (без обмежень), посвідчення № 513 від 19.09.08 ;
Відповідача: керівник Сеньків Петро Павлович, витяг з ЄДР;
адвокат Гурин Володимир Арсенович, довіреність №б/н від 11.04.2019.
1.Судові процедури.
1.1. Повідомлення учасників про справу.
Сторони за правилами статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви належним чином у встановленому законом порядку.
В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд" на диск CD-R, серійний номер N117WA05D8041879A2.
1.2. Суть справи.
У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/83/19 за позовом: ОСОБА_1 , до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш", про визнання недійсними з дати їх прийняття рішення Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 20 лютого 2016 року, які оформлені протоколом засідання Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 20 лютого 2016 року.
20.12.2019 судом ухвалено рішення у даній справі та у судовому засіданні оголошено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення. В позові відмовлено. Судові витрати покладено на позивача. Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.01.2020.
1.3. Прийняття заяви про компенсацію судових витрат та призначення її до розгляду у судовому засіданні.
У даній заяві заявник просить суд стягнути з позивача на користь відповідача суму витрат понесених на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 12 000 грн 00 коп.
Ухвалою від 21.01.2020 судове засідання по розгляду питання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, відкладено на 04.02.2020 на 10 год. 30 хв.
2. Аргументи сторін.
2.1. Правова позиція заявника (відповідача у справі).
У судовому засіданні 04.02.2020 відповідач подану заяву підтримав, зазначивши таке.
20.12.2019 Господарським судом Тернопільської області оголошено рішення у справі № 921/83/19, яким було відмовлено у позові ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного Товариства "Чортківський завод "Агромаш".
20.12.2019 відповідачем - Відкритим акціонерним Товариством "Чортківський завод "Агромаш" подано заяву, якою було повідомлено суд про бажання подати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.
26.12.2019 відповідачем подано заяву №833 від 24.12.2019, у якій зазначено, що 03.04.2019 між Адвокатським об`єднанням «ПАВЛЕНКО І ПАРТНЕРИ» та ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" було укладено Договір про надання правової допомоги.
Згідно п.1.1. Договору сторони домовились, що Адвокатське об`єднання зобов`язується забезпечити надання правової допомоги Клієнту, а саме захист прав Клієнта в межах судового спору у справі № 921/83/19 за позовом ОСОБА_1 до Клієнта про визнання недійсним рішення Спостережної ради Відкритого акціонерного Товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 20.02.2016, які оформлені протоколом засідання Спостережної ради Відкритого акціонерного Товариства "Чортківський завод "Агромаш" від 20.02.2016 на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.
Відповідно до п.1.2. Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується представляти інтереси Клієнта і надавати йому такі види правової (правничої) допомоги у справі передбаченої у п.1.1. Договору: ознайомлення з матеріалами справи; підготовка та складення відзиву; підготовка та складення процесуальних заяв (клопотань, заяв, заперечень) пов`язаних з розглядом справи в суді, вивчення необхідної судової практики; представництво Клієнта безпосередньо в судових засіданнях по справі у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; отримання від імені Клієнта судових рішень; збір та подання доказів, подання адвокатських запитів, консультування Клієнта та інше.
Як вказує заявник, станом на 24 грудня 2019 року, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач склав 12 000 грн.
Зокрема, 23.12.2019 сторонами договору складено Акт прийому прийому-передачі наданих правничих послуг, відповідно до якого вартість наданих правничих послуг становить 12 000 грн.
22 жовтня 2019 року відповідач здійснив оплату наданих правничих послуг згідно виставленого рахунку.
При цьому, заявником долучено до заяви №833 від 24.12.19 докази понесених витрат на правничу допомогу, зокрема копії : Договору від 03.04.2019; акту від 23.12.2019; рахунку №38 від 23.12.19; оригінал платіжного доручення №244 від 24.12.19; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №182 від 16.03.1998, та інших доказів.
2.2. Правова позиція позивача щодо заяви відповідача.
Присутній у судовому засіданні 04.02.2020 представник позивача проти заяви відповідача щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу заперечив, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, зазначивши при цьому таке.
Ч. 9 ст. 129 ГПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як вказує позивач, 15.01.2020 Господарський суд Тернопільської області у справі № 921/83/19 постановив Окрему ухвалу.
Як зазначено в Окремій ухвалі Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/83/19 від 15.01.2020, суд враховуючи той факт, що більшість членів Спостережної ради за час їх діяльності втратили і статус акціонерів, що також, поряд із завершенням строку на який їх обрали, викликає необхідність у їх переобранні загальними зборами акціонерів ВАТ.
Суд, постановленою Окремою ухвалою зобов`язав відкрите акціонерне товариство "Чортківський завод "Агромаш" усунути недоліки у своїй діяльності шляхом переобрання складу Спостережної (Наглядової ради) ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" в частині тих членів у яких закінчився строк їх повноважень та які втратили статус акціонерів.
Як зазначено у запереченні, при зверненні із позовною заявою до суду, основним обґрунтуванням позову та головною підставою позовних вимог у даній справі стало те, що на дату прийняття оскаржуваного рішення (20.02.2016) не всі члени Спостережної ради були акціонерами чи представниками акціонерів відповідача.
Також, позивач зазначає, що саме неправильні дії відповідача стали підставою для звернення позивача із позовом до суду.
Крім того, у запереченні позивач зауважує, що згідно статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
При цьому, позивач звертає увагу, що в додатках доданих до заяви про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відсутня копія попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідач не подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат і разом з першою заявою по суті спору, а саме відзивом на позовну заяву.
Крім цього, позивач посилається на те, що заявлений розмір компенсації витрат на правничу допомогу є явно завищеним, не співмірним та не потребував для фактичного вивчення і аналізу матеріалів справи (судових рішень) таких затрат та оцінки своєї роботи. Також вказує, що з матеріалів справи чітко вбачається, що строк повноважень членів спостережної ради закінчився, оскільки саме вони обирались загальними зборами відповідача і те що окремі члени спостережної ради не були акціонерами мало бути зразу зрозуміло відповідачу в т. ч. в зв`язку з наявністю у відповідача реєстру (переліку) акціонерів до якого він має вільний доступ в будь-який час.
Водночас, позивач, серед іншого зазначає, що статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, а в цій справі відповідач не заплатив безпосередньо адвокату, а заплатив адвокатському об`єднанню, яке ще нарахувало на цю суму ПДВ.
3. Норми права, законодавчі акти, які застосував суд.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Водночас, за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлюють, що:
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;
- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Частиною 4 статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Згідно статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд при ухваленні Додаткового рішення.
За результатами вирішення спору суд, ухвалив рішення від 20 грудня 2019 року, яким в позові відмовлено.
Користуючись своїм правом, враховуючи відмову у позові, судові витрати, у порядку частини 1 статті 129 ГПК України згідно рішення у справі від 20.12.2019 суд повністю поклав на позивача у справі - ОСОБА_1 .
Отже, рішенням суду розподілено судові витрати, а тому суд відхиляє посилання позивача на ч.9 статті 129 ГПК та на необхідність покласти судові витрати на відповідача у зв`язку з тим, що спір виник з його вини, так як такий розподіл судових витрат буде суперечити та змінювати судове рішення від 20.12.2019.
У даному ж випадку суд розглядає лише заяву відповідача в частині стягнення компенсації витрат на професійну правничу допомогу, яка входить у склад судових витрат, які рішенням суду покладені на позивача.
Згідно статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у заяві №803 від 14.11.2019, на підставі частини 8 статті 129 ГПК України, заявив про своє бажання надати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.
До вказаної заяви долучено докази на підтвердження сплачених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн 00 коп.
Водночас, за приписами статті 124 ГПК України сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що першою заявою відповідача по суті спору є відзив на позовну заяву.
При цьому, суд критично оцінює твердження представника відповідача у судовому засіданні 04.02.2020, про те, що у поданій заяві №675 від 17.05.2019 відповідач нічого не зазначав стосовно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу по тій причині, що позовна заява не містила жодних аргументів щодо суті позовних вимог, а тому неможливо було сформулювати позицію по суті спору, а також визначити та вказати орієнтовну суму витрат за отримання правничої допомоги.
Проте, суд наголошує, що першою заявою відповідача по суті справи, згідно статті 161 ГПК України є відзив на позовну заяву. При цьому, на момент подачі відзиву на позовну заяву відповідачу уже були відомі суть та предмет позову.
Крім того, стаття 124 ГПК не вимагає подачі розрахунку із вказанням точної суми судових витрат, а лише орієнтовної, тобто відповідач при подачі відзиву на позовну заяву, міг і повинен був зазначити у ньому відомості, у порядку ст. 124 ГПК України, щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат за отримання правничої допомоги. Проте, не подав такого.
За приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
5.Висновок суду.
Згідно частини 5 статті 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями статей 123, 124, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244, 253, 254, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18 травня 2004 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області, податковий номер - НОМЕР_2 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 ;
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.
У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст додаткового рішення складено на протязі восьми робочих днів з дня виготовлення скороченої (вступної та резолютивної) частини додаткового рішення 12.02.2020.
Суддя В.Л. Гевко