ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 лютого 2020 року м. ОдесаСправа № 916/802/15-г
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод"

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015, прийняте суддею Погребною К.Ф., м. Одеса, повний текст складено 20.04.2015,

у справі №916/802/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод"

про стягнення 1 070 321,22 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г (суддя Погребна К.Ф.) позов Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" 630655,93 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 171569,48 грн заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії, 132174,86 грн пені за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, 6747,69 грн пені за несвоєчасну оплату вартості за перетікання реактивної електричної енергії, 14135,79 грн 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, 719,54 грн 3% річних за несвоєчасну оплату вартості за перетікання реактивної електричної енергії, 111594,77 грн інфляційних втрат за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, 2723,16 грн інфляційних втрат за несвоєчасну оплату вартості за перетікання реактивної електричної енергії та 21406,42 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 10.02.2020 Публічне акціонерне товариство "Одеський нафтопереробний завод" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Одночасно з поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поданого клопотання скаржник посилається на необізнаність Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" про наявність судової справи №916/802/15-г та ухвалення 14.04.2015 судом першої інстанції рішення у даній справі. Водночас апелянт наголошує на тому, що про існування оскаржуваного судового рішення останній дізнався 28.01.2020 під час розгляду його апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2019 справи №916/375/19.

14.02.2020 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства "Одесаобленерго" надійшли письмові заперечення проти відкриття апеляційного провадження №21/35 від 14.02.2020 (вх.№709/20/Д1 від 14.02.2020), в яких останнє просить відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г.

Вказані письмові заперечення обґрунтовані неповажністю зазначених скаржником причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г.

Ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення було прийнято 14.04.2015, а повний текст останнього складено 20.04.2015.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 13 частини першої розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, судові рішення, що ухвалені до 15.12.2017, тобто до набрання чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України у редакції, чинній з 15.12.2017.

Саме така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №54/329, а також у постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №904/9428/13 та від 11.09.2019 у справі №910/15481/17.

Відповідно до частини першої статті 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що повний текст рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г підписано 20.04.2015, останнім днем оскарження є 30.04.2015 включно.

Водночас колегією суддів встановлено, що апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" подано 10.02.2020, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження майже на 5 років (4 роки 10 місяців).

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Звертаючись 10.02.2020 до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г, Публічне акціонерне товариство "Одеський нафтопереробний завод" просило поновити строк на апеляційне оскарження з посиланням на те, що останнє не було обізнане про наявність судової справи №916/802/15-г та ухвалення 14.04.2015 судом першої інстанції оскаржуваного рішення, при цьому про існування даного рішення скаржник дізнався лише 28.01.2020 під час розгляду його апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2019 справи №916/375/19, що, на думку скаржника, свідчить про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи та прийняття ним рішення у разі виконання судом вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017), зі змісту яких вбачається, що ухвала про порушення провадження у справі, інші процесуальні ухвали та повне рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи, надсилається судом сторонам не пізніше трьох днів з дня їх прийняття.

В силу частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача станом на час розгляду справи №916/802/15-г та на теперішній час є адреса: 65041, Одеська обл., м. Одеса, вул. Шкодова гора, буд. 1/1 . Саме на вищезазначену адресу Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" місцевим господарським судом надсилались процесуальні документи у справі №916/802/15-г (ухвали та оскаржуване рішення від 14.04.2015).

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2015 Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" було отримано копію ухвали Господарського суду Одеської області від 26.02.2015 про порушення провадження у справі №916/802/15-г, а 23.03.2015 - ухвали про призначення даної справи до розгляду на 01.04.2015.

У судовому засіданні 01.04.2015 повноважним представником відповідача було подано відзив на позовну заяву №8.1-10/3103 від 31.03.2015 (вх.№8294/15 від 01.04.2015), в якому останній виклав власну правову позицію та просив у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" відмовити повністю. Крім того, у даному судовому засіданні було оголошено перерву до 10:45 08.04.2015, про що представник Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" був повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка у матеріалах справи.

В подальшому у судовому засіданні 08.04.2015, в якому приймав участь представник Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод", судом першої інстанції оголошувалась перерва до 12:30 14.04.2015. Обізнаність представника відповідача про дату проведення наступного судового засідання підтверджується його розпискою.

У судовому засіданні 14.04.2015, за результатами проведення якого місцевим господарським судом було ухвалене оскаржуване рішення, представник відповідача участі не брав, між тим копію повного тексту рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г Публічному акціонерному товариству "Одеський нафтопереробний завод" було надіслано засобами поштового зв`язку за належною адресою ( 65041, Одеська обл., м. Одеса, вул. Шкодова гора, буд. 1/1) та отримано останнім 12.05.2015, про що свідчить повідомлення про вручення відправлення від 12.05.2015 (а.с.106).

За таких обставин, апеляційним господарським судом не приймаються до уваги посилання скаржника на його необізнаність про наявність судової справи №916/802/15-г та ухвалення 14.04.2015 судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10 2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За практикою Європейського суду з прав людини гарантії держави, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись усіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справах "Делкурт проти Бельгії", "Пелевін проти України"). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справах "Мельник проти України", "Мушта проти України").

Згідно з частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений у даній нормі процесуального закону річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у тій же нормі.

Аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 19.09.2019 у справі №922/1775/16.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г Публічним акціонерним товариством "Одеський нафтопереробний завод" подано з пропуском встановленого процесуальним законом однорічного строку, який відраховується з дня складення повного тексту судового рішення та є присічним, тобто не підлягає поновленню, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційної скаргою.

За умовами частини четвертої статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 232-235, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Одеський нафтопереробний завод" б/н від 07.02.2020 (вх.№709/20 від 13.02.2020) на рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2015 у справі №916/802/15-г.

Справу №916/802/15-г повернути Господарському суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук