УХВАЛА

м. Київ

07.02.2020Справа № 910/3162/19

За заявою про у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Анда Ейр" розстрочення виконання рішення №910/3162/19 Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
до проТовариства з обмеженою відповідальністю "Анда Ейр" стягнення 6 655 479, 02 грн

Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача: від відповідача (заявника):Ємельянов В.Р. - представник за довіреністю; Ковальчук А.С. - представник за довіреністю;
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/3162/19 від 09.07.2019 (суддя Курдельчук І.Д.) позов задоволено повністю та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Анда Ейр" (надалі також - відповідач) на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі також - позивач) заборгованість за договором про надання послуг з аеронавігаційного обслуговування від 01.01.2018 № 248/1-18 в сумі 5 667 090,45 грн, пеню в сумі 600 288, 77 грн., інфляційні втрати в сумі 232 140, 71 грн., три відсотки річних в сумі 155 959, 09 грн. та судовий збір в сумі 99 832, 20 грн.

12.08.2019 на виконання вищевказаного рішення судом видано відповідний наказ.

13.12.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Анда Ейр" (надалі також - заявник, Товариство) надійшла заява про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 на 12 місяців з щомісячною виплатою до 30-го числа, суми в розмірі 562 942,60 грн. - 11 місяців та 562 942,62 грн. - останній 12-й (дванадцятий) місяць.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/3059 від 13.12.2019 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи у зв`язку з відпусткою судді Курдельчука І.Д.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2019, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Анда Ейр» передано на розгляду судді Підченка Ю.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 вказану заяву про розстрочення виконання рішення прийнято судом до провадження та призначено до розгляду на 07.02.2020.

Розглянувши надану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Анда Ейр", а також матеріали справи, суд вважає дану заяву необґрунтованою, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Поряд із тим, згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Водночас, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №910/3162/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Разом з тим, частиною 1 ст. 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Поряд із тим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.

Так, мотивуючи заяву про відстрочення виконання рішення заявник вказує, що він має несприятливе фінансове становище, перебуває на межі фінансової спроможності, має тимчасові збитки у господарській діяльності, а тому існує необхідність надання часу для належного виконання та можливість сплати щомісячними черговими платежами заборгованості за вищевказаним судовим рішенням протягом 12 місяців, зазначаючи, що має намір та бажання виконати рішення суду в добровільному порядку, але не в змозі відразу виконати в повному обсязі, з огляду на значну суму присудженої до стягнення заборгованості. Також заявник вказує на те, що його вини у створенні таких обставин немає та застосування розстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди позивачеві, оскільки розстрочка рішення - це не уникнення відповідальності, а навпаки - організація та створення умов власне для подальшого виконання цього рішення та покращення власного фінансового стану. При цьому заявник надав звіт про фінансові результати за 9 місяців 2019 року, а також вказує на арешт власних банківських рахунків.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Разом із тим, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, заявник, окрім іншого, вказує на те, що на даний час його рахунки знаходяться під арештом по виконавчому провадженню (ВП №59465102), що негативно впливає на господарську діяльність Товариства та унеможливлює сплату заборгованості за вищевказаним судовим рішенням в короткий проміжок часу.

Дійсно, в матеріалах заяви міститься постанова приватного виконавця Телявського А.М. про арешт коштів боржника від 04.07.2019 (ВП №59465102) відповідно до якої, в ході виконання наказу виданого Господарським судом міста Києва 04.07.2019 на виконання рішення суду у справі 910/11776/18, було накладено арешт на грошові кошти, що перебувають на рахунках Товариства, в тому числі - на рахунку № НОМЕР_1 980 УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ, відкритого у АТ "УКРСИББАНК".

Також в матеріалах справи містяться копії виписки по банківському рахунку Товариства № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритого у АТ КБ "Приватбанк" за період з 28.11.2019 по 28.11.2019, якою засвідчено останній рух коштів 08.10.2019, а також виписки по банківському рахунку Товариства № НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ), відкритого у АТ "УКРСИББАНК" за період з 31.08.2018 по 22.11.2019, у якій засвідчено вихідний залишок в сумі 21 774,08 грн.

Між тим, суд приймає до уваги, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 у справі №910/11776/18 за позовом ЕНЕРГОТЕЧ ІНВЕСТ Кфт., компанії, що була заснована та працює згідно із законодавством Угорщини до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДА ЕЙР" стягнення 232 488,60 доларів США, позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "АНДА ЕЙР" на користь ЕНЕРГОТЕЧ ІНВЕСТ Кфт. 221 900 доларів США боргу та 94 021,59 грн судового збору, в іншій частині позову відмовлено та 02.04.2019 на виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили 21.01.2019, Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

Разом із тим, судом встановлено, що Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/11776/18, винесеної за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДА ЕЙР" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, постановлено заяву задовольнити частково та визнати наказ Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 у справі №910/11776/18 таким, що не підлягає в частині стягнення 221 900 доларів США боргу.

В силу ч. 4. ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/11776/18, за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДА ЕЙР" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у розумінні п. 1 ч. 1. ст. 232 та ч. 4 ст. 328 ГПК України є рішенням суду та даною ухвалою встановлено, що наказ Господарським судом міста Києва від 04.07.2019 (відповідно до якого було винесено постанову приватного виконавця Телявського А.М. про арешт коштів боржника від 04.07.2019 у виконавчому провадженні №59465102 на яку посилається заявник), визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно наданих відповідачем звітів про фінансові результати на підтвердження тяжкого фінансового стану, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" ( затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73) звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - це звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід. Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності. У балансі відображаються активи, зобов`язання та власний капітал підприємства.

Відтак, згідно Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", наданий відповідачем звіт про фінансові результати не містить повну інформацій про фінансовий стан підприємства відповідача, а саме відсутня інформація про рух коштів та про власний капітал. Окрім того, наданий заявником звіт про фінансові результати складений за 9 місяців 2019 року, станом на 01.10.2019.

Відтак, суду, у розумінні приписів ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України, не надано належних, допустимих, достовірних, допустимих та вірогідних доказів на підтвердження того факту, що саме станом на момент розгляду заяви Товариство знаходиться у важкому фінансовому стані, є збитковим та наявна загроза його банкрутства, а також на підтвердження наявності поважних та виняткових обставин для надання розстрочки виконання рішення суду

Таким чином, оскільки позивачем не доведено наявності визначених Законом підстав для розстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2019 у справі №910/3162/19, на 12 місяців з щомісячною виплатою до 30-го числа, суми в розмірі 562 942,60 грн. - 11 місяців та 562 942,62 грн. - останній 12-й (дванадцятий) місяць, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Анда Ейр" про розстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 12.02.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко