СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. Справа № 905/1436/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіної Н.О., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі судового засідання: Голозубовій О.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача (апелянта): не з`явились;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область (вх. №197 Д/2)

на рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 (повний текст складено 09.12.2019) у справі №905/1436/19 (суддя Паляниця Ю.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м.Запоріжжя

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область

про зобов`язання виконати обов`язок в натурі та стягнення 430761,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (надалі - АТ "Запорізький завод феросплавів") звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (надалі - ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь") про зобов`язання здійснити поставку товару, а саме: "коксового горіху" у кількості 1067,217 сухих тонн по ціні 8072,62 грн. за суху тонну товару на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" відповідно до умов специфікацій №15 від 01.02.2019, №16 від 01.02.2019, №17 від 01.02.2019 до договору та стягнення грошових коштів в сумі 430761,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов Договору поставки №012/18-15 від 10.08.2018 та специфікацій №15 від 01.02.2019, №16 від 01.02.2019 та №17 від 01.02.2019 в частині своєчасного постачання товару, що стало підставою для нарахування неустойки згідно з положеннями п. 8.4 вказаного Договору. Також позивач зазначив, що відповідачем всупереч умов Договору №012/18-15 від 10.08.2018 та специфікацій №15 від 01.02.2019, №16 від 01.02.2019 та №17 від 01.02.2019 не було поставлено АТ "Запорізький завод феросплавів" горішок коксовий у кількості 1067,217 т (8072,62 грн. за 1 т), внаслідок чого позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом про виконання відповідного обов`язку в натурі.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач у своєму відзиві (вих. №09-10/63 від 11.09.2019) з посиланням на наявність виняткових обставин, які суттєво впливають на фінансовий стан ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", а також на приписи ст. 3 Цивільного кодексу України, просив суд в порядку ст. 233 Господарського кодексу України максимально зменшити стягувану суму штрафу (неустойки) на 80% від суми, що підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19 позовні вимоги задоволено частково; зменшено розмір стягуваної суми штрафу до 258586,97 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача 258586,97 грн. штрафу та 5821,42 грн. судового збору; закрито провадження у справі в частині вимог про зобов`язання ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" здійснити поставку товару, а саме: "коксового горіху" у кількості 155,691 сухих тонн по ціні 8072,62 грн. за суху тонну товару на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" відповідно до умов специфікації №16 від 01.02.2019 до Договору поставки №012/18-15 від 10.08.2018; в іншій частині позов залишено без задоволення.

Не погодившись з ухваленим рішенням, до Східного апеляційного господарського суду звернулось ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19 в частині визначення розміру стягнення штрафу (неустойки) та зменшити його на 80%.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному судовому акті, обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів, апелянт зазначає наступне:

- судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 86 ГПК України, не надано належної правової оцінки доводам відповідача, та не зменшено розмір штрафу (неустойки) на 80%;

- апелянт вказує, що місто Маріуполь (місце знаходження та реєстрації відповідача) є населеним пунктом, в якому проводиться антитерористична операція та операція об`єднаних сил, внаслідок якої ускладнено залізничне сполучення, доставка сировини та виникає необхідність відправлення вантажів іншими способами, що тягне за собою додаткові трати відповідача та зниження обсягів виробництва;

- посилається на збитковість підприємства, зокрема, у I кварталі 2019 ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" отримало збитки у розмірі 1667378 тис. грн.; в подальшому, враховуючи світову кризу в металургійній галузі, фінансово-економічне становище відповідача погіршилося, а саме: станом на 31.10.2019 отримало збитки у розмірі 5032462 тис. грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями звітів про фінансовий результат ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19; встановлено позивачу строк до 31.01.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам справи; призначено справу до розгляду на 19.02.2020 о 11:30 год.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 30.01.2020 від АТ "Запорізький завод феросплавів", позивач заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд залишити рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19 без змін. За твердженням позивача викладені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не спростовують факт наявності його вини у простроченні виконання грошового зобов`язання та не звільняють від виконання умов укладеного сторонами договору щодо здійснення оплати за товар в установлені строки.

Уповноважені представники позивача та відповідача у судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 19.02.2020 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи всі сторони були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

10.08.2018 між ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" (постачальник) та АТ "Запорізький завод феросплавів" (покупець) укладено Договір поставки №012/18-15 (надалі - Договір), за приписами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (товар) відповідно до асортименту, якості, строків, у обсязі, за цінами та на умовах, передбачених у специфікаціях до договору, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах договору. Витрати за перевезення товару від пункту відправлення до пункту призначення (залізничний тариф) відносяться на постачальника, якщо інше не передбачено специфікаціями.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Договору постачальник, зокрема, зобов`язався: здійснювати поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до договору, на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці (відповідно до правил Інкотермс-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до договору; повідомляти покупця про здійснені поставки товару протягом одного робочого дня, а покупець, зокрема, зобов`язався: прийняти товар на умовах, визначених в договорі, за актом приймання-передачі та один екземпляр акта передати постачальнику; оплатити вартість товару на умовах, визначених в договорі.

Сторони погодились, що ціна товару за одиницю та за позиціями зазначається у специфікаціях до договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору (п.п.3.1, 3.2 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 та, відповідно, за грошовими розрахунками - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 9.5 Договору).

За умовами п. 2.3, 2.5, 2.6 Договору №012/18-15 від 10.08.2018 під поточними поставками в ході виконання договору розуміється поставка запланованого обсягу товару відповідно до підписаної специфікації. Узгодженим обсягом товару є обсяг поставки, зазначений у діючій специфікації до договору, з моменту підписання цієї специфікації. Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням у кількості +/-5% від обсягів, обумовлених у специфікаціях.

Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки товару, з моменту передачі його в розпорядження транспортній організації (перевізнику) у місці передачі відповідно до п.2.1 договору (п.2.7 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору покупець здійснює приймання товару за кількістю на підставі залізничних накладних відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6 зі змінами та доповненнями та СОУ МПП 75.160-323:2010.

З матеріалів справи встановлено, що з підписанням специфікацій №№15- 17 від 01.02.2019 до Договору №012/18-15 від 10.08.2018 сторонами було узгоджено найменування товару, його кількість, ціну реалізації, умови оплати та поставки товару, а саме:

- за специфікацією №15 від 01.02.2019: горішок коксовий, 10 - 25 мм, марка ОК 1, ОК 2, ОК 3, ТУУ 19.1-0:2012 у кількості 2000 т (+/-5%) сухої ваги загальною вартістю 19374288 грн. з ПДВ (+/-5%) (8072,62 грн. за тонну сухої ваги без ПДВ, що складає еквівалент 291 долару США за курсом НБУ станом на 01.02.2019); умови поставки: СРТ залізнична станція Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці, період: з 01.02.2019 по 28.02.2019 по 1 - 2 вагона на добу з можливим відхилення +/- 1 вагон;

- за специфікацією №16 від 01.02.2019: горішок коксовий, 10 - 25 мм, марка ОК 1, ОК 2, ОК 3, ТУУ 19.1-0:2012 у кількості 640 т (+/-5%) сухої ваги загальною вартістю 6199772,16 грн. з ПДВ (+/-5%) (8072,62 грн. за тонну сухої ваги без ПДВ, що складає еквівалент 291 долару США за курсом НБУ станом на 01.02.2019); умови поставки: СРТ залізнична станція Південна, період: з 01.02.2019 по 28.02.2019 по 1 - 2 вагона на добу з можливим відхилення +/- 1 вагон;

- за специфікацією №17 від 01.02.2019: горішок коксовий, 10 - 25 мм, марка ОК 1, ОК 2, ОК 3, ТУУ 19.1-0:2012 у кількості 400 т (+/-5%) сухої ваги загальною вартістю 3874857,60 грн. з ПДВ (+/-5%) (8072,62 грн. за тонну сухої ваги без ПДВ, що складає еквівалент 291 долару США за курсом НБУ станом на 01.02.2019); умови поставки: СРТ залізнична станція Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці, період: з 01.02.2019 по 28.02.2019 по 1 - 2 вагона на добу з можливим відхилення +/- 1 вагон.

Звертаючись до суду першої інстанції із даним позовом позивач посилається на те, що відповідач встановлений договором обов`язок щодо поставки товару у передбачений укладеним сторонами Договором строк не виконав, загальний обсяг недопоставленого в строк товару (лютий 2019 року) за специфікаціями №№15 - 17 складає 1067,217 т сухої ваги горішка коксового 10 - 25 мм марки ОК 1, ОК 2, ОК 3, що стало підставою для звернення АТ "Запорізький завод феросплавів" з вимоги про стягнення суми штрафу у розмірі 430761,86 грн. за невиконання своєчасної поставки товару в обумовлений строк та у заявленому обсязі, що погоджено відповідними специфікаціями до вказаного договору поставки та зобов`язання постачальника передати покупцю горішок коксовий у недопоставленому обсязі (1067,217 т).

Як вже зазначалось, Господарським судом Донецької області 28.11.2019 ухвалено рішення у справі №905/1436/19, яким позовні вимоги задоволено частково; зменшено розмір стягуваної суми штрафу до 30% а саме до 258586,97 грн., яку стягнуто з відповідача на користь позивача, а також 5821,42 грн. судового збору; закрито провадження у справі в частині вимог про зобов`язання ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" здійснити поставку товару, а саме: "коксового горіху" у кількості 155,691 сухих тонн по ціні 8072,62 грн. за суху тонну товару на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" відповідно до умов специфікації №16 від 01.02.2019 до Договору поставки №012/18-15 від 10.08.2018; в іншій частині позов залишено без задоволення.

Приймаючи вищевказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з наступного:

- з огляду на те, що постачання товару (горішку коксового) за Договором №012/18-15 від 10.08.2018 в недопоставленому обсязі 155,691 т відбулось в процесі розгляду справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі №905/1436/19 в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України;

- в частині вимог про зобов`язання ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" здійснити поставки горішку коксового у кількості 911,526 т (1067,217 - 155,691) суд відмовив у задоволенні позову, оскільки погодженим обсягом постачання товару є 2888 т (з урахуванням толеранс +/- 5%), а поставка продукції на рівні 827,116 т була здійснена постачальником до моменту звернення АТ "Запорізький завод феросплавів" до суду з цим позовом (квітень, червень, липень 2019 року);

- разом з тим, господарський суд першої інстанції визнав за необхідне частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу до 30%, а саме до суми 258586,97 грн., що, за його висновком, є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором та з урахуванням справедливого балансу між інтересами кредитора і боржника.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених у ст. 269 ГПК України, колегія Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 193 ГК України зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі наявних у справі документів судом першої інстанції встановлено, що у специфікаціях №№15 - 17 до Договору №012/18-15 від 10.08.2018 сторони узгодили постачання у лютому 2019 року 2888 т сухої ваги горішка коксового (з урахуванням толеранс +/- 5%, п.2.6 Договору поставки, 2000 + 640 + 400 = 3040; 3040 - 5% = 2888).

У визначений період відповідачем фактично поставлено позивачу за наведеними вище специфікаціями до договору №012/18-15 від 10.08.2018 товар в обсязі 1972,783 т, про що свідчать наступні документи:

1) за специфікацією №15 від 01.02.2019р. (1515,733 т):

- акт прийому-передачі №92409551 від 03.02.2019 на суму 715967,14 грн, рахунок-фактура №92409551 від 03.02.2019 на суму 715967,14 грн., залізничні накладні №48163554 (вагон №62015631), №48163547 (вагон №56955271) в кількості 73,909 т;

- акт прийому-передачі №92406999 від 04.02.2019 на суму 704120,68 грн., рахунок-фактура №92406999 від 04.02.2019 на суму 704120,68 грн., залізничні накладні №48175962 (вагон №63245328), №48175954 (вагон №62063938) в кількості 73,135 т;

- акт прийому-передачі №92407467 від 05.02.2019 на суму 352026,55 грн., рахунок-фактура №92407467 від 05.02.2019 на суму 352026,55 грн., залізнична накладна №48201727 (вагон №63245708) в кількості 36,760 т;

- акт прийому-передачі №92409336 від 06.02.2019 на суму 732474,71 грн., рахунок-фактура №92409336 від 06.02.2019 на суму 732474,71 грн., залізничні накладні №48212294 (вагон №62244405), №48212260 (вагон №62008834) в кількості 77,072 т;

- акт прийому-передачі №92407468 від 07.02.2019 на суму 722601,35 грн., рахунок-фактура №92407468 від 07.02.2019 на суму 722601,35 грн., залізничні накладні №48233993(вагон №61984985), №48234082 (вагон №56967953) в кількості 76,743 т;

- акт прийому-передачі №92411613 від 08.02.2019 на суму 674951,35 грн., рахунок-фактура №92411613 від 08.02.2019 на суму 674951,35 грн., залізничні накладні №48250997 (вагон №56173255), №48250963 (вагон №63245625) в кількості 71,695 т;

- акт прийому-передачі №92409504 від 10.02.2019 на суму 1387578,36 грн., рахунок-фактура №92409504 від 10.02.2019 на суму 1387578,36 грн., залізничні накладні №48292668 (вагон №56966104), №48292676 (вагон №63523138), №48292866 (вагон №63246177), №48292700 (вагон №63163448) в кількості 147,392 т;

- акт прийому-передачі №92409505 від 11.02.2019 на суму 2083633,55 грн., рахунок-фактура №92409505 від 11.02.2019 на суму 2083633,55 грн., залізничні накладні №48295018 (вагон №61984472), №48295182 (вагон №61999124), №48295208 (вагон №61975710), №48309314 (вагон №62013289), №48309322 (вагон №62023940), №48309348 (вагон №62075379) в кількості 221,817 т;

- акт прийому-передачі №92408167 від 13.02.2019 на суму 1413058,56 грн., рахунок-фактура №92408167 від 13.02.2019 на суму 1413058,56 грн., залізничні накладні №48330625 (вагон №62118286), №48330641 (вагон №62656228), №48340137 (вагон №54039359), №48340194 (вагон №63161947) в кількості 149,831 т;

- акт прийому-передачі №92408009 від 15.02.2019 на суму 703978,68 грн., рахунок-фактура №92408009 від 15.02.2019 на суму 703978,68 грн., залізничні накладні №48368195 (вагон №61191268), №48368385 (вагон №62468376) в кількості 74,226 т;

- акт прийому-передачі №92406879 від 16.02.2019 на суму 1736719,75 грн., рахунок-фактура №92406879 від 16.02.2019 на суму 1736719,75 грн., залізничні накладні №48388359 (вагон №61841037), №48388383 (вагон №56954266), №48389191 (вагон №63244339), №48398358 (вагон №65380735), №48398366 (вагон №67886002) в кількості 183,116 т;

- акт прийому-передачі №92407389 від 17.02.2019 на суму 361445,15 грн., рахунок-фактура №92407389 від 17.02.2019 на суму 361445,15 грн., залізнична накладна №48409114 (вагон №65952616) в кількості 38,110 т;

- акт прийому-передачі №92407469 від 18.02.2019 на суму 674868,14 грн., рахунок-фактура №92407469 від 18.02.2019 на суму 674868,14 грн., залізничні накладні №48421556 (вагон №56323652), №48421572 (вагон №62163969) в кількості 70,927 т;

- акт прийому-передачі №92410414 від 19.02.2019 на суму 1097959,42 грн., рахунок-фактура №92410414 від 19.02.2019 на суму 1097959,42 грн., залізничні накладні №48436315 (вагон №62026620), №48436679 (вагон №53603262), №48436687 (вагон №63523526) в кількості 115,656 т;

- акт прийому-передачі №92416603 від 20.02.2019 на суму 654430,73 грн., рахунок-фактура №92416603 від 20.02.2019 на суму 654430,73 грн., залізничні накладні №48460158 (вагон №63524045), №48406224 (вагон №62257746) в кількості 68,968 т;

- акт прийому-передачі №92416604 від 21.02.2019 на суму 344079,71 грн., рахунок-фактура №92416604 від 21.02.2019 на суму 344079,71 грн., залізнична накладна №48471080 (вагон №62313788) в кількості 36,376 т;

2) за специфікацією №16 від 01.02.2019 (301,115 т):

- акт прийому-передачі №92426723 від 06.02.2019 на суму 203485,26 грн., рахунок-фактура №92426723 від 06.02.2019 на суму 203485,26 грн., залізнична накладна №572 (вагон №201) в кількості 21,411 т;

- акт прийому-передачі №92426782 від 06.02.2019 на суму 1281602,65 грн., рахунок-фактура №92426782 від 06.02.2019 на суму 1281602,65 грн., залізничні накладні №568 (вагон №61939880), №569 (вагон №239), №570 (вагон №229), №571 (вагон №56015720), №573 (вагон №235) в кількості 134,852 т;

- акт прийому-передачі №92426722 від 07.02.2019 на суму 782401,48 грн., рахунок-фактура №92426722 від 07.02.2019 на суму 782401,48 грн., залізничні накладні №594 (вагон №60507928), №595 (вагон №60915964) в кількості 83,094 т;

- акт прийому-передачі №92423161 від 11.02.2019 на суму 193158,13 грн., рахунок-фактура №92423161 від 11.02.2019 на суму 193158,13 грн., залізнична накладна №659 (вагон №201) в кількості 20,563 т;

- акт прийому-передачі №92426724 від 20.02.2019 на суму 390895,40 грн., рахунок-фактура №92426724 від 20.02.2019 на суму 390895,40 грн., залізничні накладні №790 (вагон №239), №791 (вагон №235) в кількості 41,195 т;

3) за специфікацією №17 від 01.02.2019 (155,935 т):

- акт прийому-передачі №92405200 від 07.02.2019р. на суму 369252,36 грн, рахунок-фактура №92405200 від 07.02.2019 на суму 369252,36 грн., залізнична накладна №45811627 (вагон №56952153) в кількості 39,216 т;

- акт прийому-передачі №92413797 від 10.02.2019 на суму 400508,48 грн., рахунок-фактура №92413797 від 10.02.2019 на суму 400508,48 грн., залізнична накладна №45914256 (вагон №65293904) в кількості 42,543 т;

- акт прийому-передачі №92418906 від 12.02.2019 на суму 337247,45 грн., рахунок-фактура №92418906 від 12.02.2019 на суму 337247,45 грн., залізнична накладна №45969144 (вагон №67845610) в кількості 35,693 т;

- акт прийому-передачі №92418905 від 14.02.2019 на суму 364079,96 грн., рахунок-фактура №92418905 від 14.02.2019 на суму 364079,96 грн., залізнична накладна №46047262 (вагон №61841839) в кількості 38,483 т;.

Як вказує відповідач, що також не заперечується позивачем, постачання товару за наведеним договором поставки (специфікації №№15- 17 від 01.02.2019) відбувалось також у квітні, червні, липні, жовтні 2019 року, що підтверджується наступними документами:

1) за специфікацією №15 від 01.02.2019 (399,477 т):

- рахунок-фактура №92497536 від 02.04.2019 на суму 348829,07 грн., залізнична накладна №49124936 (вагон №63253108) в кількості 36,738 т;

- рахунок-фактура №92496896 від 02.04.2019 на суму 678696,54 грн., залізничні накладні №49124860 (вагон №67155226), №49124878 (вагон №60909785) в кількості 71,479 т;

- рахунок-фактура №92498262 від 03.04.2019 на суму 350843,50 грн., залізнична накладна №49145998 (вагон №67146266) в кількості 37,247 т;

- рахунок-фактура №92489678 від 04.04.2019 на суму 1362327,36 грн., залізничні накладні №49153851 (вагон №54783469), №49153869 (вагон №62620554), №49161300 (вагон №67872226), №49161359 (вагон №66012170) в кількості 144,059 т;

- рахунок-фактура №92485729 від 09.04.2019 на суму 684309,30 грн., залізничні накладні №49226160 (вагон №65288029), №49226228 (вагон №60474921) в кількості 73,549 т;

- рахунок-фактура №92504832 від 10.04.2019 на суму 339377,32 грн., залізнична накладна №49250095 (вагон №67642967) в кількості 36,405 т;

2) за специфікацією №16 від 01.02.2019 (345,571 т):

- рахунок-фактура №92648570 від 27.06.2019 на суму 153908,75 грн., залізнична накладна №896937 (вагон №229) в кількості 16,844 т;

- рахунок-фактура №92650337 від 28.06.2019 на суму 338701,58 грн., залізничні накладні №897212 (вагон №194), №897393 (вагон №229) в кількості 37,068 т;

- рахунок-фактура №92653372 від 30.06.2019 на суму 197466,28 грн., залізнична накладна №897831 (вагон №201) в кількості 21,611 т;

- рахунок-фактура №92690009 від 19.07.2019 на суму 382312,27 грн., залізнична накладна №50730522 (вагон №56438377) в кількості 42,060 т;

- рахунок-фактура №92693807 від 20.07.2019 на суму 657157,18 грн., залізничні накладні №50744234 (вагон №63813133), №50744259 (вагон №62590336) в кількості 72,297 т;

- рахунок-фактура №92897833 від 01.10.2019 на суму 313756,19 грн., залізничні накладні №926721 (вагон №194), №926722 (вагон №64951) в кількості 37,132 т;

- рахунок-фактура №92884617 від 03.10.2019 на суму 481024,44 грн., залізничні накладні №927500 (вагон №230), №927501 (вагон №64977), №927511 (вагон №1624) в кількості 55,411 т;

- рахунок-фактура №92902342 від 17.10.2019 на суму 547649,26 грн., залізничні накладні №932029 (вагон №201), №932030 (вагон №209), №932031 (вагон №198) в кількості 63,148 т,

3) за специфікацією №17 від 01.02.2019 (237,759 т):

- рахунок-фактура №92645509 від 26.06.2019 на суму 300543,68 грн., залізнична накладна №47533880 (вагон №56350101) в кількості 32,861 т;

- рахунок-фактура №92645510 від 28.06.2019 на суму 312331,32 грн., залізнична накладна №47602388 (вагон №52304649) в кількості 34,182 т;

- рахунок-фактура №92652208 від 30.06.2019 на суму 313857,25 грн., залізнична накладна №47648670 (вагон №59434357) в кількості 34,349 т;

- рахунок-фактура №92660781 від 03.07.2019 на суму 320015,05 грн., залізнична накладна №47754007 (вагон №56618432) в кількості 35,006 т;

- рахунок-фактура №92664006 від 01.07.2019 на суму 619426,07 грн., залізничні накладні №47704259 (вагон №52536265), №47704275 (вагон №62257522) в кількості 67,761 т;

- рахунок-фактура №92663567 від 04.07.2019 на суму 305587,30 грн., залізнична накладна №47769773 (вагон №56866270) в кількості 33,600 т..

З урахуванням наявних у матеріалах справи документів, якими підтверджено поставку товару за Договором №012/18-15 від 10.08.2018 (специфікації №№15 - 17), судом вставнолено, що на момент розгляду справи на виконання вказаного правочину та відповідних специфікацій відповідачем передано позивачу продукцію у загальному обсязі 2955,59 т (1972,783 т - у лютому 2019 року, 827,116 т - у квітні, червні, липні 2019 року, 155,691 т - у жовтні 2019 року).

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що поставка товару за Договором №012/18-15 від 10.08.2018 у загальному обсязі 827,116 т відбулась до моменту звернення позивача до суду з розглядуваним позовом (02.08.2019), а в частині постачання товару обсягом 155,691 т - під час розгляду справи (жовтень 2019).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням встановлених обставин справи, а також приписів діючого процесуального законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що постачання товару (горішку коксового) за Договором №012/18-15 від 10.08.2018 в недопоставленому обсязі 155,691 т відбулось в процесі розгляду справи, відтак наявні підстави для закриття провадження в цій частині у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відносно позовних вимог в частині зобов`язання ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" здійснити поставки горішку коксового у кількості 911,526 т (1067,217 - 155,691), то господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки погодженим обсягом постачання товару є 2888 т (з урахуванням толеранс +/- 5%), а поставка продукції на рівні 827,116 т була здійснена постачальником до моменту звернення АТ "Запорізький завод феросплавів" до суду з даним позовом (квітень, червень, липень 2019 року).

Водночас рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржуються лише в частині стягнення суми штрафу в сумі 258586,97 грн. та відмови у задоволенні клопотання про зменшення пені на 80%. В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно п. 8.4 Договору №012/18-15 від 10.08.2018 в разі порушення строків або порушення обсягу поставки, обумовленого в узгодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого у строк обсягу товару, обумовленого у специфікації.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свого обов`язку з поставки обумовленого специфікаціями №15-17 обсягу товару не виконав, чим порушив умови Договору, вимоги ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України щодо обов`язковості виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов`язанні.

Позивачем заявлено до стягнення 430761,86 грн. штрафу у зв`язку з недопоставкою у лютому 2019 року товару в загальному обсязі 1067,217 тн (без урахування толеранс 5%), що погоджено специфікаціями №№15 - 17 від 01.02.2019 до Договору №012/18-15 від 10.08.2018.

В пунктах 3 та 4 наведених вище специфікацій до Договору поставки сторони погодили, що базова ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 291 долару США/тонну сухої ваги без урахування ПДВ у національній валюті України за курсом НБУ, який діятиме на дату оплати. Ціна, вказана у специфікаціях, розрахована за курсом НБУ станом на 01.02.2019 - 27,74096 грн/дол та складає 8072,62 грн. за тонну сухої ваги без ПДВ.

Оскільки відомості про дату оплати недопоставленого за специфікаціями №№15 - 17 товару у матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції під час розрахунку суми неустойки виходив з ціни товару, визначеної у специфікаціях №№15 - 17 станом на 01.02.2019 (8072,62 за тонну без ПДВ).

Як зазначалось судом, у відзиві відповідач зазначав, що розрахунок заявленої до стягнення суми неустойки за недопоставлений в строк обсяг товару здійснено позивачем без врахування погодженого сторонами толерансу (+/-5%, п.2.6 Договору №012/18-15 від 10.08.2018); за контррозрахунком відповідача розмір штрафу становить 369409,95 грн.

Господарський суд першої інстанції, виходячи з матеріалів справи, дійшов висновку про необхідність застосування в розрахунку неустойки погодженого в п. 2.6 Договору поставки та п.1 специфікацій толерансу у розмірі 5% від визначеного обсягу поставки, оскільки постачання товару на 5% менше ніж передбачено специфікацією, у розумінні положень договору не вважається порушенням.

При розрахунку штрафних санкцій позивачем не взято до уваги толеранс 5% за договором, від`ємне значення якого має бути враховано при розрахунку розміру штрафу.

Таким чином, обсяг недопоставленого в строк товару становить 915,217 т сухої ваги (3040 тн - 5% толеранс - 1972,783 т).

Здійснивши власний перерахунок заявленого заявленої до стягнення суми штрафу, суд встановив, що з урахуванням умов договору та специфікацій сума неустойки складає: 915,217 т х 8072,62 грн. (ціна за тонну без ПДВ) = 7388199,06 грн. (вартість недопоставленого товару) х 5% (розмір неустойки) = 369409,95 грн.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На момент розгляду справи факт недопоставки товару відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 ГПК України не заперечувався.

З огляду на викладене позовна вимога про стягнення 369409,95 грн. неустойки є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідачем при розгляді справи заявлено клопотання про зменшення заявленої позивачем до стягнення суми штрафу(неустойки) на 80%.

Необхідність зменшення штрафу відповідач обґрунтовував ускладненням ведення господарської діяльності внаслідок проведення на території Донецької області Антитерористичної Операції (Операції Об`єднаних Сил), внаслідок якої ускладнено залізничне сполучення, доставка сировини, що тягне за собою додаткові трати відповідача та зниження обсягів виробництва. Зокрема, як вказує відповідач, ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" було здійснено перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного, у виробництві стало використовуватись більш дороге імпортне обладнання через неможливість забезпечення українським вугіллям, що знаходиться на неконтрольованій державою території. У зв`язку з вказаними обставинами, збільшилися відстані маршруту перевезення залізничним транспортом. Крім того, у I кварталі 2019 ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" отримало збитки у розмірі 1667378 тис. Викладене, на думку відповідача, свідчить про тяжке фінансове становище ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" та є підставою для зменшення заявленого до стягнення штрафу на 80%. Також, до матеріалів справи додано звіти про фінансовий стан підприємства за I кварталі 2019, з якого вбачається його збиткова діяльність.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та доводи відповідача в обґрунтування наявності підстав для зменшення суми пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Скрутний фінансовий стан та збитковість господарської діяльності ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, відповідач на підтвердження свого скрутного стану надав до суду першої інстанції звіти про фінансові результати у I кварталі 2019, які не надають можливості оцінити реальне фінансове становище ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на момент звернення з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій (17.09.2019).

При цьому, факт проведення операції об`єднаних сил на території міста Маріуполя не звільняє відповідача від обов`язку належного виконання взятих на себе зобов`язань в силу положень ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України.

На час укладення Договору, на підставі якого заявлений позов, тобто 10.08.2018, Антитерористична операція тривала (Указ Президента України від 14.04.2014 №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України").

Отже, ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" було обізнане про наявність обставин, які ускладнюють ведення господарської діяльності та повинно було врахувати їх під час взяття на себе зобов`язань поставити товар.

Усвідомлюючи специфіку перевезень вантажів залізничним транспортом на території Донецької області, апелянт не ініціював питання досягнення домовленостей із позивачем щодо збільшення строків доставки товару.

Відповідачем не доведено в чому саме полягала неможливість своєчасного постачання 1067,217 тон коксового горішку у лютому 2019, а також не зазначено які саме конкретно бойові дії або їх наслідки заважали ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" виконати свій обов`язок за Договором та передати товар транспортній організації (перевізнику) у місці передачі відповідно до п.2.1 договору (п.2.7 Договору).

За таких обставин, проведення бойових дій на території Донецької області, що негативно вплинуло на господарську діяльність відповідача, за переконанням суду апеляційної інстанції не є винятковою обставиною щодо правовідносин сторін саме за Договором №012/18-15 від 10.08.2018.

Колегія суддів зазначає, що проведення антитерористичної операції нероздільно пов`язано з підвищеним ризиком господарської діяльності як відповідача, так і позивача, АТ "Запорізький завод феросплавів" несе збитки через складну економічну ситуацію в Україні, а також останнє в тому числі несе додаткові витрати на заробітну плату працівникам, які проходять строкову військову службу.

Скрутний фінансовий стан ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, зважаючи на вищевикладені обставини, а також той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер, та, в тому числі впливає і на показники діяльності АТ "Запорізький завод феросплавів".

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76 - 77 ГПК України наявності об`єктивних перешкод, які він не міг передбачити, для належного виконання зобов`язання за договором поставки.

Враховуючи вищенаведене, надані відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість обставин та появу об`єктивних перешкод для належного виконання зобов`язань, які відповідач не міг передбачити під час взяття на себе зобов`язань за Договором поставки №012/18-15 від 15.12.2017 та специфікаціями №№15 - 17.

Крім того, будь-яких об`єктивних, виключних обставин, які виникли протягом лютого 2019 та спричинили неможливість постачання 1067,217 тон коксового горішку відповідач не навів, не зазначив та суд не встановив. Крім того, відповідач не навів в його діях відсутності вини, наявності форс-мажорних обставин, які не дозволили своєчасно виконати зобов`язання.

Як вже зазначалось вище, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази, які свідчили б про неспіврозмірність розміру неустойки з допущеним порушенням, у матеріалах справи відсутні.

Визнавши вимоги позивача обґрунтованими, судом першої інстанції враховані надані відповідачем докази фінансового становища підприємства та те, що запровадження антитерористичної операції (операції Об`єднаних Сил) в Україні є загальновідомим фактом, а обставини, які стали причиною її запровадження, негативно вплинули на розвиток економіки, промисловості, виробничі відносини суб`єктів, розташованих в зоні проведення операції та на непідконтрольній території.

Врахувавши приписи ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, а також встановлені обставини справи, які базуються на доказах, наявних в матеріалах справи, з урахуванням інтересів сторін, приймаючи до уваги відсутність підтверджень наявності у позивача збитків та їх розміру по відношенню до розміру штрафу, який стягується в межах цієї справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, про надмірність зменшення штрафу (неустойки) на 80%, та наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача та розумність зменшення розміру штрафу (неустойки) на 30%, а саме до 258586,97 грн.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2019 у справі №905/1436/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко

(У судовому засіданні 19.02.2020 проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 20.02.2020).