ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Справа № 915/2441/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

позивач (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія", 54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, 39/1

до відповідача: Комунального підприємства "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради, 55210, Миколаївська область, м.Первомайськ, вул.Київська, 129-А

про: стягнення 115 341,12 грн.

19.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №03/08-8327 від 19.12.2019 про стягнення з Комунального підприємтва "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради пені у розмірі 105 813,78 грн., 3% річних у розмірі 9 527,34 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу №56/1737 від 17.07.2019 в частині своєчасної оплати за поставлену позивачем електричну енергію, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 21 січня 2020 року.

08 січня 2020 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву в якій просить суд розглянути справу №915/2441/19 за відсутності представника позивача.

17 січня 2020 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Судове засідання призначене на 21.01.2020 було відкладено 13 лютого 2020 року.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив в якій просить суд не брати до уваги доводи відповідача викладені у відзиві, оскільки вони не відповідають дійсності, відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування обставин викладених у відзиві. Вважає застосування штрафних санкцій до відповідача такими, що відповідають умовам Договору та не суперечить нормам чинного законодавства України, тому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

04 лютого 2020 позивач на виконання вимог ухвали суду від 21.01.2020 надав копії рахунків щодо нарахування пені та 3% річних за договором.

Відповідач (представник відповідача) в судове засідання 13.02.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №545.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

17 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (далі - постачальник) та Комунальним підприємством "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради (далі - споживач) було укладено Договір №56/1737 про постачання електричної енергії споживача (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

У відповідності до п.2.1 Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.1.1 Договору).

Згідно п.3.1 Договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до цього Договору. Споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього Договору (п.3.2 Договору).

У відповідності до п.3.3 Договору, постачальник за цим Договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п.5.1 Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.5 Договору).

Згідно п.5.7 Договору, оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

У відповідності до п.5.8 Договору, якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку , визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до цього Договору.

17 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (далі - постачальник) та Комунальним підприємством "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради (далі - споживач) було укладено Комерційну пропозицію №8 (а.с.20-22).

01 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (далі - постачальник) та Комунальним підприємством "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради (далі - споживач) було укладено Комерційну пропозицію (далі - Комерційна пропозиція від 07.08.2019) (а.с.20-22).

У відповідності до п.2 Комерційної пропозиції №8 та Комерційної пропозиції від 01.08.2019, споживач протягом розрахункового періоду здійснює планові платежі на рахунок постачальника через банківську установу або іншим способом, незабороненим чинним законодавством,:

- до 2 числа поточного місяця 60% вартості заявленого обсягу споживання

електричної енергії поточного розрахункового періоду на рахунок постачальника;

- до 10 числа поточного місяця 40% вартості заявленого обсягу споживання

електричної енергії поточного розрахункового періоду на рахунок постачальника.

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. Датою оплати рахунку вважається дата надходження коштів на рахунок постачальника.

Згідно п.3 Комерційної пропозиції №8 та Комерційної пропозиції від 01.08.2019, постачальник до 6 числа наступного за розрахунковим місяця надає Споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електроенергію у попередньому місяць. Споживач має можливість самостійно формувати рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, за допомогою інтернет-магазину комунальних послуг elektropostch.mk.ua (далі - Сервіс). Споживач протягом одного робочого дня зобов`язаний підписати електронно-цифровим підписом (далі-ЕЦП) рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, «Акт прийняття-передавання товарної продукції» та після цього завантажити їх на Сервіс. У разі не завантаження Споживачем підписаних ЕЦП документів, вони вважаються підписаними з боку Споживача без зауважень.

Платіжний документ формується Постачальником безкоштовно, згідно з обраною комерційною пропозицією до Договору. Платіжні документи на оплату надаються Споживачам у відповідних структурних підрозділах Постачальника, через персональну сторінку Споживача на веб-сайті Постачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у систем, електронного документообігу у порядку, передбаченому Договором.

Якщо рахунок за електроенергію не був отриманий Споживачем ні через Персональну сторінку споживача ні у паперовому вигляді у Постачальника на 6 (шостий) робочий день місяця наступного після розрахункового - він вважається таким, що вручений Постачальником Споживачу та Споживач вважається таким, що з ними ознайомлений.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачені протягом 5 операційних днів з дня формування/отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим ніж очікуване, надлишкові кошти зараховуються як оплата наступних платежів.

Відповідно до п.8 Комерційної пропозиції №8, договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з 01.06.2019 і укладається на строк до 31 грудня 2019 року (включно) та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, а в частині розрахунків Договір діє до повного їх завершення.

Відповідно до п.8 Комерційної пропозиції від 01.08.2019, договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання споживачем заяви - приєднання до Договору і укладається на строк до 31 грудня 2019 року (включно) та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, а в частині розрахунків Договір діє до повного їх завершення.

У пункті 10 Комерційної пропозиції №8 визначена інформація про очікувані обсяги споживання електричної енергії на період червень 2019 року по грудень 2019 року.

У пункті 10 Комерційної пропозиції від 01.08.2019 визначена інформація про очікувані обсяги споживання електричної енергії на період липень 2019 року по грудень 2019 року.

Так, на виконання вимог Договору та Комерційних пропозицій позивач поставив відповідачу електричну енергію у період з липня 2019 року по вересень 2019 року на загальну суму 3 988 899,53 грн., що підтверджується актами приймання - передачі, а саме:

- актом приймання - передачі послуг від 31.07.2019 року на суму 1 560 269,64

грн. (а.с.32);

- актом приймання - передачі послуг від 31.08.2019 на суму 1 344 865,32 грн. (а.с.51);

- актом приймання - передачі послуг від 30.09.2019 на суму 1 083 764,57 грн. (а.с.73).

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних актах та засвідчені печаткою відповідача.

Позивачем на виконання умов Договору та Комерційних пропозицій були виставлені відповідачу рахунки на оплату електричної енергії, а саме:

- рахунок №56/1737/8/1/П1 від 07.08.2019 (а.с.26);

- рахунок №56/1737/8/1/П2 від 07.08.2019 (а.с.27);

- рахунок №56/1737/9/1/П1 від 09.09.2019 (а.с.28);

- рахунок №56/1737/9/1/П2 від 09.09.2019 (а.с.29);

- рахунок №56/1737/10/1/П1 від 07.10.2019 (а.с.30);

- рахунок №56/1737/7/1 від 07.08.2019 (а.с.31);

- рахунок №56/1737/8/1 від 06.09.2019 (а.с.46);

- рахунок №56/1737/9/1 від 07.10.2019 (а.с.72).

Відповідач всупереч умовам договору та Комерційних пропозицій розрахувався за поставлену електричну енергію не своєчасно, що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до абз.2-4 п.5.8 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до цього Договору.

Згідно п.5 Комерційної пропозиції №8 та Комерційної пропозиції від 07.08.2019, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування;

- 3% річних з прострочення суми;

При цьому сума боргу повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунок, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

За неналежне виконання умов Договору в частині своєчасної оплати виставлених позивачем рахунків та вартості отриманої електричної енергії позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальній сумі 105 813,78 грн. нараховану по рахункам:

- №56/1737/8/1/П1 від 07.08.2019 на суму 954 162,17 грн. за період з 15.08.2019

по 31.08.2019 розмірі 15 109,80 грн.;

- №56/1737/8/1/П2 від 07.08.2019 на суму 636 108,10 грн. за період з 15.08.2019

по 31.08.2019 в розмірі 10 073,20 грн.;

- №56/1737/9/1/П1 від 09.09.2019 на суму 864 708,05 грн. за період з 17.09.2019

по 30.09.2019 в розмірі 10 945,07 грн.;

- №56/1737/9/1/П2 від 09.09.2019 на суму 576 472,06 грн. за період з 17.09.2019

по 30.09.2019 в розмірі 7 296,71 грн.;

- №56/1737/10/1/П1 від 07.10.2019 на суму 866 846,34 грн. за період з

15.10.2019 по 31.10.2019 в розмірі 13 038,34 грн.;

- №56/1737/7/1 від 07.08.2019 на суму 1 560 269,64 грн. за період з 15.08.2019

по 13.09.2019 в розмірі 21 230,32 грн.;

- №56/1737/8/1 від 06.09.2019 на суму 1 344 865,32 грн. за період з 16.09.2019

по 08.10.2019 в розмірі 17 549,10 грн.;

- №56/1737/9/1 від 07.10.2019 на суму 1 083 764,57 грн. за період з 16.10.2019

по 29.10.2019 в розмірі 10 571,24 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату пені та 3% річних, а саме рахунок №56/1737/7/1 від 06.08.2019, рахунок №56/1737/8/1 від 06.09.2019, рахунок №56/1737/9/1 від 09.09.2019 (а.с.127), рахунок №56/1737/9/1 від 07.10.2019 (а.с.128), рахунок №56/1737/10/1 від 07.10.2019 (а.с.129), рахунок №56/1737/10/1 від 07.11.2019 (а.с.130), які були отримані відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженої особи на вказаних рахунках.

Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок пені та визначено, що розмір пені який нарахований правомірно становить 105 578,11 грн., а саме:

- по рахунку №56/1737/8/1/П1 від 07.08.2019 на суму 954 162,17 грн. за період

з 15.08.2019 по 31.08.2019 розмірі 15 109,75 грн.;

- по рахунку №56/1737/8/1/П2 від 07.08.2019 на суму 636 108,10 грн. за період

з 15.08.2019 по 31.08.2019 в розмірі 10 073,16 грн.;

- по рахунку №56/1737/9/1/П1 від 09.09.2019 на суму 864 708,05 грн. за період

з 17.09.2019 по 30.09.2019 в розмірі 10 945,07 грн.;

- по рахунку №56/1737/9/1/П2 від 09.09.2019 на суму 576 472,06 грн. за період

з 17.09.2019 по 30.09.2019 в розмірі 7 296,71 грн.;

- по рахунку №56/1737/10/1/П1 від 07.10.2019 на суму 866 846,34 грн. за період

з 15.10.2019 по 31.10.2019 в розмірі 12 990,82 грн.;

- по рахунку №56/1737/7/1 від 07.08.2019 на суму 1 560 269,64 грн. за період з

15.08.2019 по 13.09.2019 в розмірі 21 185,90 грн.;

- по рахунку №56/1737/8/1 від 06.09.2019 на суму 1 344 865,32 грн. за період з

16.09.2019 по 08.10.2019 в розмірі 17 549,10 грн.;

- по рахунку №56/1737/9/1 від 07.10.2019 на суму 1 083 764,57 грн. за період з

16.10.2019 по 29.10.2019 в розмірі 10 427,60 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 235,67 грн. (105 813,78 грн. - 105 578,11 грн.) задоволенню не підлягають.

Також, слід зазначити, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного Кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст.233 Господарського Кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту ст. 233 Господарського Кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного Кодексу України випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи і їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України) та засадах господарського судочинства, визначених ст.2 ГПК України.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі №912/1703/18.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру пені є правом суду, розмір такого зменшення грунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за Договором, взявши до уваги що відповідачем виконані зобов`язання за Договором щодо сплати заборгованості за поставлений позивачем товар, враховано, що відповідач є підприємством, яке надає послуги населенню та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем значних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати заборгованості по Договору, а також враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 50% (105 578,11 грн. - 50%) до 52 789,06 грн.

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.90 - 93) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 9 527,34 грн. нараховані по рахункам:

- №56/1737/8/1/П1 від 07.08.2019 на суму 954 162,17 грн. за період з 15.08.2019

по 31.08.2019 розмірі 1 333,18 грн.;

- №56/1737/8/1/П2 від 07.08.2019 на суму 636 108,10 грн. за період з 15.08.2019

по 31.08.2019 в розмірі 888,79 грн.;

- №56/1737/9/1/П1 від 09.09.2019 на суму 864 708,05 грн. за період з 17.09.2019

по 30.09.2019 в розмірі 994,98 грн.;

- №56/1737/9/1/П2 від 09.09.2019 на суму 576 472,06 грн. за період з 17.09.2019

по 30.09.2019 в розмірі 663,32 грн.;

- №56/1737/10/1/П1 від 07.10.2019 на суму 866 846,34 грн. за період з

15.10.2019 по 31.10.2019 в розмірі 1 211,18 грн.;

- №56/1737/7/1 від 07.08.2019 на суму 1 560 269,64 грн. за період з 15.08.2019

по 13.09.2019 в розмірі 1 876,20 грн.;

- №56/1737/8/1 від 06.09.2019 на суму 1 344 865,32 грн. за період з 16.09.2019

по 08.10.2019 в розмірі 1 595,36 грн.;

- №56/1737/9/1 від 07.10.2019 на суму 1 083 764,57 грн. за період з 16.10.2019

по 29.10.2019 в розмірі 964,33 грн.

Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок 3% річних по рахункам: №56/1737/8/1/П1 від 07.08.2019; №56/1737/8/1/П2 від 07.08.2019; №56/1737/9/1/П1 від 09.09.2019; №56/1737/9/1/П2 від 09.09.2019; №56/1737/10/1/П1 від 07.10.2019; №56/1737/7/1 від 07.08.2019; №56/1737/8/1 від 06.09.2019; №56/1737/9/1 від 07.10.2019 та визначено що розмір 3% річних становить 9 527,55 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають 3% річних у розмірі 9 527,34 грн. які заявлені позивачем в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради (55210, Миколаївська область, м.Первомайськ, вул.Київська, 129-А , п/р НОМЕР_1 ПАТ Креді Агріколь Банк, МФО 3300614, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, 39/1, п/р НОМЕР_2 Миколаївське РУ АТ КБ «Приватбанк», , п/р НОМЕР_3 Миколаївське РУ АТ КБ «Приватбанк») пені у розмірі 52 789,06 грн., 3% річних у розмірі 9 527,34 грн. та 1917,16 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.02.2020.

Суддя Н.О. Семенчук