ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2020 Справа № 905/1712/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод", м.Кам`янське, Дніпропетровська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка, Донецька область

про стягнення 547129,87грн.

та за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка, Донецька область

до відповідача Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод", м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення штрафних санкцій в сумі 69480,00грн.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Зибало Н.О., довіреність №0301/1135 від 27.12.19р.

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Власенко І.В. - в.о. керівника, наказ №193-К від 07.02.20р.

Суть справи:

Позивач, Дочірнє підприємство "Дніпродзержинський сталеливарний завод", звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" про стягнення 492717,90грн., з яких: 463200,00грн. - основний борг; 22868,12грн. - пеня; 2017,78грн. - 3% річних; 4632,00грн. - інфляційні нарахування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не виконання відповідачем умов договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. в частині оплати товару.

Ухвалою суду від 19.09.19р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1712/19; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

10.10.19р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом до Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" про стягнення штрафних санкцій в сумі 69480,00грн.

Зустрічний позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару за договором поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р.

15.10.19р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд у задоволені позовних вимог Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" відмовити повністю.

Ухвалою суду від 22.10.19р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" до Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" про стягнення штрафних санкцій в сумі 69480,00грн. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, здійснено перехід до розгляду справи №905/1712/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Також, 16.10.19р. до суду була подана зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" до Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" про визнання договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. недійсним, яку повернуто заявнику, про що судом постановлено ухвалу від 21.10.19р.

Ухвалою суду від 04.11.19р., у зв`язку із надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" на ухвалу суду від 21.10.19р., провадження у справі №905/1712/19 було зупинено до розгляду Східним апеляційним господарським судом апеляційної скарги та повернення матеріалів справи до господарського суду Донецької області.

04.11.19р. від Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" до суду надійшов відзив на зустрічний позов, у якому останній просить суд відмовити у задоволені зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

15.11.19р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" до суду надійшла заява №03/2-70 від 13.11.19р. про збільшення зустрічних позовних вимог.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.12.19р. ухвалу господарського суду Донецької області від 21.10.19р. у справі №905/1712/19 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.01.20р. провадження у справі №905/1712/19 поновлено.

21.01.20р. до суду від Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" надійшла заява №03-01/25 від 17.01.20р. про збільшення позовних вимог.

23.01.20р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" надійшли:

- заява від 22.01.20р. №03/2-12 про збільшення зустрічних позовних вимог;

- заява від 21.01.20р. №03/2-11р. про зупинення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.01.20р. прийнято заяву Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" про збільшення позовних вимог від 17.01.20р. №03-01/25 до розгляду; відмовлено в задоволені заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" №03/2-70 від 13.11.19р. та №03/2-12 від 22.01.20р. про збільшення зустрічних позовних вимог; продовжено строк підготовчого провадження по справі №905/1712/19 за ініціативою суду на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 04.02.20р.

04.02.20р. через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" надійшли:

- клопотання про витребування доказів №03/2-20 від 30.01.20р.;

- заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору №03/2-21 від 30.01.20р.

Також, 04.02.20р. через канцелярію суду від Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" надійшли письмові заперечення №03-01/65 від 04.02.20р. на заяву про зупинення розгляду справи.

Ухвалою від 04.02.20р. відмовлено у задоволені заяв та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" №03/2-11 від 21.01.20р. про зупинення розгляду справи; №03/2-21 від 30.01.20р. про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; №03/2-20 від 30.01.20р. про витребування доказів. Закрито підготовче провадження у справі №905/1712/19 та справу призначено до судового розгляду по суті на 19.02.20р.

У судовому засіданні 19.02.20р. представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення, проти зустрічного позову заперечував.

Представник позивача за зустрічним позовом підтримав позовні вимоги зустрічного позову, посилаючись на порушення відповідачем за зустрічним позовом строків поставки продукції, проти первісного позову заперечував в повному обсязі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.19р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" (покупець, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом), від імені та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Груп» та Дочірнім підприємством "Дніпродзержинський сталеливарний завод" (постачальник, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) укладено договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19, згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку і на умовах, передбачених цим договором, передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення Дріб металева (далі - Продукція), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору, покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

За умовами п.4.1. договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції розуміють будь-яку кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом.

Умови поставки продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі і/або відповідних специфікаціях до договору. Погоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе усі витрати та ризики, пов`язані з поставкою продукції, до моменту її поставки в погоджене місце призначення. У випадках коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін регулюються положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.4.2. договору).

Пунктом п.4.3. договору зокрема визначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи: - рахунок; - видаткову накладну; - товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну); - сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; - сертифікат відповідності (у разі, якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації).

Не обмежуючись переліком, обумовленим в цьому пункті договору, покупцеві надається виняткове право визначати перелік документів відповідно до чинного законодавства України та/або з урахуванням специфіки продукції, які мають бути надані постачальником в строки, встановлені цим пунктом договору. Документи (крім податкових накладних), постачальник зобов`язується надати покупцеві разом з поставленою продукцією.

Відповідно до п.4.4. договору, у разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснити приймання продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитися від приймання поставленої продукції. У такому випадку, повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п.2.5 цього договору.

У п.4.5. договору (в редакції протоколу розбіжностей), сторонами погоджено, що покупець має право затримати оплату продукції при не наданні або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, несвоєчасної реєстрації податкової накладної, при цьому, покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

Згідно з п.4.7. договору, датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата її передачі на залізничну станцію призначення (у погоджене місце поставки), що вказана в залізничній накладній.

Зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погоджене місце призначення поставки в належній кількості, якості, комплектності, асортименті та в строки, погоджені сторонами в договорі і специфікаціях до договору. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції (п.4.8. договору).

Згідно п.5.1. договору, загальна сума договору визначається загальною сумою усіх специфікацій, що є невід`ємною частиною цього договору. У разі відхилення кількості фактично поставленої продукції від погодженої до поставки кількості, загальна вартість договору, змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до договору.

Ціна на продукцію встановлюється сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.5.2. договору).

Згідно з п.5.4. договору, розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови належним чином оформленої податкової накладної, а також надання постачальником документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до п.5.6. договору, у разі порушення постачальником строків поставки, обумовлених в специфікації (-ях) до цього договору, покупець вправі направити постачальнику розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, і до їх оплати постачальником затримати оплату поставленої продукції на суму штрафних санкцій та/або збитків. Постачальник зобов`язується сплатити штрафні санкції та/або збитки в продовж 10 (десяти) днів з моменту направлення розрахунків штрафних санкцій та/або збитків покупцем. При цьому, покупець вправі сплатити постачальнику вартість поставленої продукції до сплати останнім штрафних санкцій та/або відшкодування збитків покупцеві.

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (п.5.10. договору).

Згідно з п.6.2. договору, у разі не поставки, недопоставки продукції або її поставки з порушенням строків, передбачених договором або відповідною специфікацією, постачальник несе наступну відповідальність:

6.2.1. у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 1% від вартості продукції, що постачається за відповідною специфікацією (в редакції протоколу розбіжностей);

6.2.2. у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції понад 10 (десять) календарних днів, постачальник, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня прострочення, додатково до штрафу передбаченого у п.п.6.2.1 сплачу покупцеві неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленої (недопоставленої) продукції або продукції, поставленої з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.8. договору (в редакції протоколу розбіжностей), у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, за увесь період прострочення.

Цей договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.19р., а в частині проведення розрахунків, - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань (п.8.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019р. з боку ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод» були наявні певні заперечення щодо окремих умов договору та було складено та направлено іншій стороні відповідний протокол розбіжностей.

Крім того, у протоколі розбіжностей зазначено, що з моменту підписання сторонами даного протоколу розбіжностей договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019р. вважається укладеним з врахуванням положень даного протоколу.

Судом встановлено, що відповідач не відмовився від підписання вказаного протоколу розбіжностей, а підписав його без будь яких заперечень та зауважень.

Відповідно до приписів ст.181 Господарського кодексу України, у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Враховуючи, що відповідач не відмовився від підписання вказаного протоколу розбіжностей та приймаючи до уваги факт підписання з боку відповідача протоколу розбіжностей без будь яких заперечень та зауважень суд приходить до висновку, що сторони досягли згоди щодо всіх умов, зазначених у протоколі розбіжностей та підтвердили згоду у письмовій формі, шляхом підписання обома сторонами протоколу розбіжностей.

З огляду на викладене, договір №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019р. є укладений, а спірні пункти договору погоджені сторонами в редакції викладеній постачальником - ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод» у протоколі розбіжностей.

19.03.19р. ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод» та ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» від імені та за рахунок якого діє ТОВ «Корум Груп» підписано специфікацію №1 до договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., яка визначає найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, строки та умови поставки продукції.

Згідно специфікації (в редакції додаткової угоди №1 від 06.06.19р. до договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р.) строк поставки товару/продукції до 30.09.19р.

Відповідно до п.2 специфікації умови поставки, місце призначення поставки: EXW (м.Кам`янське - склад продавця) згідно з правилами «Інкотермс - 2010р.».

Згідно п.5 специфікації, розрахунок на товар/продукцію, що поставляється за цією специфікацією, здійснюється в порядку та терміни, передбачені договором.

Загальна вартість товару/продукції, що поставляється за цією специфікацією складає 1389600,00грн. (з ПДВ).

За твердженнями позивача за первісним позовом на виконання умов договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. та специфікації до нього на підставі наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р., відповідачу за первісним позовом поставлено товар на суму 463200,00грн. (з ПДВ), який був прийнятий представником ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», що підтверджується підписом представника останнього на відповідній накладній без зауважень та заперечень, виставлено рахунок на оплату №634 від 01.07.19р., а також складено та зареєстровано відповідну податкову накладну.

В підтвердження повноважень особи, яка приймала та підписувала наказ-накладну з боку покупця, позивачем за первісним позовом до матеріалів справи надано копію довіреності №2192 від 27.06.19р., видану Протас В.О. на отримання цінностей від ДП «Стальзавод».

Вказаний наказ-накладна містить посилання на договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. та довіреність №2192 від 27.06.19р. В свою чергу рахунок на оплату має посилання на договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., наказ-накладну №РТУ-751 від 01.07.19р.

Найменування товару, що постачається (відвантажується) за накладною відповідає визначеному у специфікації.

Гарантійним листом №5/-566 від 07.08.19р. відповідач за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом, що оплата специфікації №1 від 19.03.19р. до договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. в сумі 463200,00грн. (з ПДВ) буде здійснена не пізніше 16.08.19р.

В подальшому гарантійним листом №5/-567 від 16.08.19р. відповідач за первісним позовом, зокрема, просив розглянути питання погашення наявної заборгованості згідно графіку, наведеного у листі.

В свою чергу, позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з вимогою №03-02/821 від 28.08.19р. про сплату у семиденний термін з моменту отримання вимоги заборгованості за поставлений та неоплачений товар у розмірі 463200,00грн. Вказана вимога отримана відповідачем за первісним позовом 03.09.19р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що останнім не спростовується.

Вимога №03-02/821 від 28.08.19р. про погашення заборгованості за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. відповідачем за первісним позовом не виконана.

Позивач за первісним позовом стверджує, що про можливість відвантаження наступних партій продукції ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" було повідомлено згідно листів №03-01/743 від 01.08.19р. та №03-01/804 від 22.08.19р., в яких було зазначено про здійснення на адресу останнього поставки продукції за накладною №РТУ-751 від 01.07.19р. на суму 463200,00грн., оплата якої мала бути здійснена не пізніше 21.07.19р. та вказано, що відвантаження наступних партій товару можливе тільки після погашення поточної заборгованості.

Таким чином, за твердженням позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом в порушення умов договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. та специфікації №1 від 19.03.19р. до нього, свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем за первісним позовом обліковується заборгованість за вищевказаним договором з оплати товару отриманого згідно наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р. в сумі 463200,00грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду з розглядуваним позовом.

Крім суми основного боргу, позивачем за первісним позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.01.20р., яка прийнята судом) на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховані та пред`явлені до стягнення 3% річних у розмірі 6814,75грн., інфляційні нарахування у розмірі 5566,67грн., а також пеня на підставі п.6.8 договору у розмірі 71548,45грн.

Згідно наданого відзиву на позовну заяву, ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" заперечує проти позовних вимог з підстав того, що ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" безпідставно нараховує інфляційні втрати у сумі 4632,00грн., оскільки, приймаючи до уваги роз`яснення Верховного суду України, викладені у листі «Щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. №62-97р. та роз`яснення Вищого господарського суду України, викладені у постанові №23/466 від 05.04.11р., сума боргу з урахуванням індексу інфляції враховується за весь період включаючи дефляцію. Що стосується основної суми заборгованості, відповідач за первісним позовом зазначає, про неможливість її підтвердження у заявленому позивачем за первісним позовом розмірі.

Заперечень щодо інших заявлених ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" у позовній заяві вимог, у відзиві не наведено.

У відповіді на відзив ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" зазначає про не аргументованість думки відповідача за первісним позовом щодо розрахунку інфляції та наполягає на тому, що проведений ним розрахунок інфляції відповідає положенням про індекс інфляції, а тому є вірним.

В той же час ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" звернулося до суду з зустрічним позовом про стягнення з ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" штрафних санкцій в сумі 69480,00грн., у зв`язку із порушенням строків поставки товару за договором поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р.

Заперечуючи проти зустрічних позовних вимог ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод", у відзиві на зустрічний позов зазначив, що:

- відповідач за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) приховав наявність двостороннє узгодженого протоколу розбіжностей до договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., оригінал якого разом з оригіналом договору були досліджені судом у судовому засіданні 15.10.19р., а їх копії містяться в матеріалах справи;

- підпунктом 6.2.1 п.6.2 договору в узгодженій редакції протоколу розбіжностей сторони погодили, що у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 1% від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікацією. Проте, всупереч зазначеному, в тексті зустрічного позову розмір штрафу визначено в сумі 69480,00грн., що становить 5% загальної вартості продукції за договором, а тому суперечить умовам договору;

- передбачені сторонами умови поставки EXW «Інкотермс 2010» означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому зазначеному місці. За умовою EXW продавець не відповідає та у нього відсутній обов`язок навантаження товару на транспортний засіб наданий покупцем. Постачальник в обумовлений термін готовий надати покупцю продукцію для відвантаження, проте покупець в порушення зобов`язань за договором не тільки не здійснив оплату за раніше поставлену партію продукції, але й не бажає забирати замовлену, виготовлену та готову до відвантаження продукцію;

- п.4.1 договору передбачає, що поставка продукції здійснюється партіями і під партією продукції сторони розуміють кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом, враховуючи постачання продукції у кількості 20 тн за наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19р., за цією накладною зобов`язання постачальника є виконаними;

- ч.6 ст.193 Господарського кодексу України надає можливість постачальнику відмовитися від виконання зобов`язання з постачання наступних партій продукції в силу невиконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України).

За змістом ч.1 ст.662, ст.663 та ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, згідно п.5.4. договору, розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови належним чином оформленої податкової накладної, а також надання постачальником документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (п.5.10. договору).

Матеріали справи підтверджується факт поставки позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) 01.07.19р. продукції на суму 463200,00грн. згідно наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р., що останнім не спростовано. Більш того, у зустрічний позовній заяві ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" сам зазначає про факт здійснення ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" поставки на суму 463200,00грн. по вказаній накладній.

Наявний наказ-накладна, містить всі необхідні та обов`язкові реквізити, визначені у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, особисті підписи в графі "відпустив" та "отримав", а тому враховується судом як доказ здійснення господарської операції з продажу товару за договором поставки. При цьому, відсутність у накладній назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, не може свідчить про те, що така особа є не уповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі.

Слід зазначити, що допущення неточностей чи порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.06.18р. по справі №826/11879/13-а, зазначивши, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Разом з тим, судом враховано, що використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим, оскільки в силу п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку це є правом, а не обов`язком сторони господарської операції та згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відбиток печатки суб`єкта господарювання на первинному документі не є обов`язковим реквізитом первинного документа.

Також, судом встановлено, що для отримання продукції уповноваженою особою покупця надавалася довіреність №2192 від 06.07.19р. на ім`я Протас В.О. зі строком дії до 06.07.19р. на отримання цінностей від ДП «Стальзавод», посвідчена печаткою ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод».

Жодних доказів того, що особа яка приймала продукцію з боку покупця за наказом - накладною не мала повноважень на вчинення таких дій суду не надано. При цьому, суд враховує, що саме відповідач за первісним позовом несе повну відповідальність за законність використання його печатки. Доказів того, що печатка відповідача за первісним позовом була втрачена, викрадена чи іншим шляхом вибула з володіння власника поза його волею не надано. Відтак, відповідачем за первісним позовом не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, у зв`язку з чим підстави вважати, що печатка відповідача за первісним позовом використовувалася проти його волі, відсутні.

В підтвердження факту поставки продукції ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" також надані податкова накладна, яка відображає господарську операцію зі спірної поставки продукції та квитанція про її реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надана податкова накладна не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання продукції покупцю та його прийняття ним, а оцінюється судом як доказ у сукупності з іншими доказами у справі.

Доказів того, що первинні документи (наказ-накладна, довіреність на отримання цінностей, податкова накладна) складені не у спірних правовідносинах суду не надано та протилежного перед судом не доведено.

Як встановлено судом у п.4.2. договору сторони погодили умови поставки: - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі і/або відповідних специфікаціях до договору. Погоджене місце призначення поставки вказується у відповідних специфікаціях до договору.

Разом з тим в даному пункті договору сторони визначили, що у випадках коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін регулюються положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Так, пунктом 1 специфікації №1 від 19.03.19р. сторони погодили умови поставки: ЕХW (м.Кам`янське - склад продавця) згідно з правилами «Інкотермс - 2010р.».

Згідно з «Інкотермс-2010» усі терміни для зручності в користуванні, що визначають умови поставки, поділяються на чотири групи: Е, F, C, D.

До групи Е входить термін ЕХW-EX WORKS/Франко-завод, що в перекладі означає "самовивіз". Термін "Франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад на складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Якщо покупець бажає покласти на продавця додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем за первісним позовом, як покупцем, своє право на отримання товару на підставі п. 4.2. договору було реалізовано 01.07.19р.

За вказаних обставин, аргументи про неотримання продукції суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до чинного законодавства, саме на відповідача покладено обов`язок належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, тобто у наведеному випадку саме відповідач за первісним позовом має довести, що за наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19р. продукцію не отримував або постачання якої взагалі не здійснювалося, проте належних і допустимих доказів зазначеного відповідач за первісним позовом не надав.

Оцінюючи усні заперечення представника ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» щодо підписання договору неуповноваженою особою покупця, суд вважає, що такі доводи є юридично неспроможними, оскільки предметом розгляду у даній справі є стягнення боргу за договором. При цьому доказів визнання договору поставки недійсним суду не надано.

За висновками суду, враховуючи визначений у п.5.4. договору порядок оплати продукції, покупець повинен був розрахуватись за поставлений товар у строк до 22.07.19р. (включно), оскільки останній день строку 21.07.19р. є вихідним днем (ч.5 ст.254 ЦК України).

Суд звертає увагу, що покупець не відмовився від прийняття поставленої постачальником згідно наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р. продукції та не повідомив продавця про будь-які недоліки чи невідповідності, в тому числі щодо кількості та якості отриманого товару.

Так, за умовами п.4.3. договору перелік документів, які постачальник зобов`язаний надати покупцеві, надається саме під час поставки продукції і саме на підставі таких документів відповідач безпосередньо приймає продукцію від постачальника. При цьому, жодних претензій та зауважень щодо оформлення відповідних документів або їх відсутності наказ-накладна не містить. Будь-яких актів невідповідності з приводу поставленої продукції чи відсутності товаросупровідних документів сторони не надали. Після отримання продукції покупцем питання про його повернення також не ставилося.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо поставки постачальником на підставі наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р. продукції на суму 463200,00грн. за договором поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. та специфікації №1 від 19.03.19р. до нього, та її отримання покупцем, у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Сплату вищевказаної суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь постачальника суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, контррозрахунку заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача за первісним позовом, суду також не надано.

Крім того, судом взято до уваги копію листа ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" №5/-566 від 07.08.19р., в якому останній гарантує погашення заборгованості та лист від 16.08.19р. №5/0567 щодо графіку погашення заборгованості, який свідчить про визнання останнім суми основного боргу.

Таким чином, покупець свої зобов`язання за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. щодо повної та своєчасної оплати поставленої продукції у строки обумовлені сторонами договору не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного суду не надано.

За таких обставин, враховуючи викладене, первісний позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 463200,00грн. підлягає задоволенню.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем за первісним позовом виконання свого зобов`язання з оплати товару за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., то позивачем за первісним позовом правомірно здійснено нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем за первісним позовом на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, нараховано та пред`явлено до стягнення 3% річних (нарахування здійснено на суму 463200,00грн. за період з 23.07.19р. по 17.01.20р.) в розмірі 6814,75грн.

Судом перевірено розрахунок заявлених 3% річних та встановлено, що позивачем за первісним позовом вірно визначений період таких нарахувань, проте розмір 3% річних складає 6812,98грн.

З наведених підстав, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 6812,98грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

За приписами ч.2 п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.13р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума боргу яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладеній у Постанові від 07.08.19р. у справі №905/1302/18.

Згідно наданого розрахунку інфляційних втрат позивачем за первісним позовом нараховано та пред`явлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 5566,67грн. нараховані за період 23.07.19р. - 01.01.20р. згідно вихідних даних, наведених у таблиці розрахунку.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, судом встановлено, що розмір інфляційних нарахувань за повні місяці серпень 2019 року - грудень 2019 року становить 4629,14грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 4629,14грн.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Водночас, порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 Господарського кодексу України).

У відповідності до норм ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Приписами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.6.8. договору в редакції протоколу розбіжностей, у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, за увесь період прострочення.

Відповідно до наданого розрахунку нарахування пені у розмірі 71548,45грн. здійснено за період з 23.07.19р. по 17.01.20р. на суму боргу 463200,00 грн., з урахуванням подвійної облікової станки НБУ.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що розрахунок пені є обґрунтованим, при цьому розмір таких нарахувань складає 71548,54грн., тоді як позивачем за первісним позовом пред`явлено до стягнення 71548,45грн.

Враховуючи, що згідно ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 71548,45грн.

Розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені судом здійснено за допомогою програмного забезпечення "Ліга Закон".

Розглянувши зустрічну позовну заяву про стягнення з відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) штрафу за прострочення постачання товару в сумі 69480,00грн., суд зазначає наступне.

Предметом зустрічних позовних вимог є матеріально-правова вимога про стягнення штрафних санкцій, застосованих покупцем внаслідок порушення постачальником строків поставки.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та зазначено вище, поставка товару відповідачем за зустрічним позовом відбулась згідно специфікації №1 від 19.03.19р. за наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19р.

За приписами ст.6, ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як було встановлено вище, за умовами специфікації №1 від 19.03.19р. до договору сторонами було узгоджено строк поставки товару - 30.06.19р.

Разом з тим, між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 06.06.19р. до договору, зі змісту якої вбачається, що сторони внесли зміни до специфікації №1 від 19.03.19р. до договору в частині строку поставки, визначивши його до 30.09.19р.

За умовами п.4.1. договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції розуміють будь-яку кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом.

Судом встановлено, що відповідачем за зустрічним позовом за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. була здійснена поставка партії продукції 01.07.19р. на суму 463200,00грн. згідно наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р.

Вказана продукція підлягала оплаті в строки передбачені п.5.4 договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., проте оплата ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" здійснена не була.

Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За твердження відповідача за зустрічним позовом, ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", як покупець, припустився значного порушення строків оплати отриманого товару, чим в свою чергу обумовив виникнення побоювання постачальника щодо подальшого постачання товару.

Листами №03-01/743 від 01.08.19р. та №03-01/804 від 22.08.19р. ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" повідомляло ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" про наявну кредиторську заборгованість та можливість відвантаження наступних партій товару тільки після погашення поточної заборгованості.

Виходячи з наведеного, нездійснення ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" передбачених п.5.4. договору окремих грошових зобов`язань щодо оплати поставленої продукції, є невиконанням умов договору, тому можливість призупинення ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" поставки наступних партій продукції за спірним договором, є такою, що узгоджується з положеннями діючого законодавства, зокрема, ст.538 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки містить постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.18р. по справі №915/307/17.

Крім того, враховуючи визначені сторонами у специфікації №1 від 19.03.19р. до договору умови поставки: ЕХW (м.Кам`янське - склад продавця) згідно з правилами «Інкотермс - 2010р.», позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодних доказів вчинення дій направлених на отримання партій спірного товару на складі продавця.

Таким чином, прострочення виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки та за специфікацією до нього №1 від 19.03.19р., не настало, а тому нарахування позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій в цій частині, з посланням на п.6.2 договору є безпідставним.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

за первісним позовом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;

за зустрічним позовом на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод», м.Кам`янське, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка, Донецька область про стягнення 547129,87грн., з яких: 463200,00грн. - основний борг; 6814,75грн. - 3% річних; 5566,67грн. - інфляційні нарахування; 71548,45грн. - пеня, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" (84205, Донецька область, м.Дружківка, вул. Соборна, буд. 7, ) на користь Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод» (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Українська, буд. 4, ) суму основного боргу у розмірі 463200,00 грн., 3% річних у розмірі 6812,98грн., інфляційні витрати у розмірі 4629,14грн., пеню у розмірі 71548,45грн., та судовий збір в розмірі 8192,86грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти первісних позовних вимог відмовити.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м.Дружківка, Донецька область до Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод», м.Кам`янське, Дніпропетровська область про стягнення 69480,86грн., відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 19.02.20р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.20р.

Суддя М.О. Лейба