ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2815/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петрова В.С.

при секретарі судового засідання Граматик Г.С.

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

від третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісмед до Одеського національного медичного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про стягнення 395395,20 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сервісмед звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеського національного медичного університету про стягнення заборгованості в загальній сумі 4174375,23 грн., у т.ч.: 3778980,03 грн. основного боргу, 120927,36 грн. пені, 9939,24 грн. 3% річних, 264528,60 грн. 7% штрафу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 12 від 01.03.2019 р. на закупівлю обладнання за державні кошти щодо оплати за поставлений товар.

Зокрема, позивач вказує, що 01.03.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Сервісмед (постачальник) та Одеським національним медичним університетом (замовник) було укладено договір № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується до 31.12.2019 р. поставити замовнику медичне обладнання: 33160000-8 медичне обладнання та вироби медичного призначення різні Єдиний закупівельний словник ДК:021:2015 (меблі медичні) 46 шт. (товар), а замовник прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Кількість, перелік, комплектність та асортимент товару визначено у специфікації (Додаток 1, 2, 3), яка розроблена на підставі прийнятої тендерної пропозиції та є невідємною частиною договору (п. 1.2 договору).

За умовами п. 3.1. договору встановлено, що сума договору становить 4270940,03 грн., у тому числі ПДВ 279407,29 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, на підставі видаткової накладної та підписаного уповноваженими представниками сторін акту на прийом-передачу матеріальних цінностей.

Сторони дійшли спільної згоди, що оплата за поставлений постачальником товар буде проводитись з урахуванням реального фінансування видатків (та/або надходження коштів) Державного бюджету України на зазначені цілі замовником (пункт 4.2. договору).

Моментом оплати є списання коштів з відповідного рахунку замовника (пункт 4.4. договору).

Так, позивач вказує, що даним договором не встановлено строку (терміну), у який повинно бути здійснено розрахунок за отриманий товар, з огляду на що при визначенні строку (терміну) розрахунку за поставлений товар застосуванню підлягає п. 1.7. ППВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 р., з огляду на який замовник зобов`язаний здійснювати оплату отриманого товару не пізніше наступного дня після його прийняття (підписання видаткової накладної та акту приймання-передачі обладнання).

Згідно пункту 5.1. договору визначено, що постачальник зобов`язаний доставити товар за місцем призначення в строк до 5 (п`яти) робочих днів із моменту отримання від замовника письмового (факсимільним зв`язком) повідомлення із підтвердженням готовності прийняти товар.

Наразі позивач зауважив, що місце поставки (передачі) товару: Одеський національний медичний університет (65009, м. Одеса, вул. Тіниста, 8, вул. Пастера, 9).

Постачальник передає у власність замовника товар на умовах DDР-Україна (ІНКОТЕРМС 2010), включаючи розгрузку товару (пункт 5.2 договору).

При цьому позивач зазначає, що 01.08.2019 р. позивач здійснив поставку визначеного специфікаціями товару відповідачу на загальну суму 3778980,03 грн. та факт даних поставок підтверджується підписаними з обох сторін видатковими накладними № 20, № 21, № 22, № 25, № 28, № 29, № 30 від 01.08.2019 р. та актами прийому-передачі від 01.08.2019 р.

Як зазначає позивач, поставлене обладнання було введено в експлуатацію та проведено навчання (інструктаж) працівників покупця по користуванню, правилам експлуатації та поточного обслуговування обладнання, про що свідчать відповідні акти від 01.08.2019 р., підписані повноважними особами сторін.

Водночас, як вказує позивач, станом на день підготовки даної позовної заяви, відповідач не здійснив жодних платежів на оплату поставленого товару, чим порушив взяті зобов`язання за договором щодо оплати поставленого товару та з огляду на неналежне виконання замовником зобов`язань щодо оплати за поставлений товар, постачальник змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення основної заборгованості 3778980,03 грн.

Також з посиланнями на ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України, п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права, п. 1.1, абз. 2 п. 1.3, п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань позивач зазначає, що зобов`язання з оплати поставленого товару, що виникло у відповідача перед позивачем за договором поставки № 12 є грошовим зобов`язанням, а тому порушення полягає саме у користуванні грошовими коштами відповідачем, які належать позивачу. Таким чином, оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого товару, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 3% річних від простроченої суми в розмірі 9939,24 грн., що заявлені до стягнення.

При цьому, пунктом 7.3. договору визначено, що за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання з кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Відтак, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 120927,36 грн., розмір нарахованого штрафу становить 264528,60 грн., які заявлені позивачем до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.09.2019 р. вказану позовну заяву ТОВ Сервісмед (вх. № 2874/19) залишено без руху, оскільки заявником до позовної заяви не надано обґрунтованого розрахунку суми основного боргу, що заявлено до стягнення.

02.10.2019 р. ТОВ Сервісмед подано до господарського суду заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 2-4776/19), в якій позивачем наведено розрахунок заявленої до стягнення суми боргу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.10.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісмед прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2815/19 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 24.10.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.2019 р. у справі № 916/2815/19 підготовче засідання відкладено на 25.11.2019 р. з огляду на неявку представників сторін.

18.11.2019 р. відповідачем надано до господарського суду відзив на позов (а.с. 89-91), в якому відповідач вказує про наступне. Так, 01.03.2019 р. між ТОВ Сервісмед як постачальником та Одеським національним медичним університетом як замовником було укладено договір №12 на закупівлю обладнання за державні кошти, відповідно до якого постачальник зобов`язується до 31.12.2019 р. поставити замовнику медичне обладнання: 33160000-8 Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні Єдиний закупівельний словник ДК:021:2015 (меблі медичні) 46 шт., а замовник - прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених даним договором. Так, відповідач зазначає, що пунктом 3.1. договору встановлено, що сума договору становить 4270940,03 грн. Наразі відповідач зауважує, що в липні 2019 р. ОНМедУ телефонограмою повідомило ТОВ Сервісмед про готовність прийняти визначений специфікацією до договору товар та 01.08.2019 р. ОНМедУ було отримано поставлений позивачем товар, а саме відповідно до видаткових накладних №№20, №21, №22, №25, №28, №29, №30 від 01.08.2019 р. позивач здійснив поставку визначеного специфікаціями товару відповідачу на загальну суму 3778980,03 грн. Водночас відповідач додає, що поставлене обладнання введено в експлуатацію, що підтверджується відповідними актами. Наразі відповідач повідомляє, що ОНМедУ було вжито всіх необхідних заходів для виконання зобов`язань щодо оплати ТОВ Сервісмед та подано відповідні платіжні доручення до УДКСУ в Одеській області на здійснення вищевказаного перерахування коштів за отриманий товар. Відтак, відповідач вказує, що станом на 28.11.2019 р. УДКСУ в Одеській області не здійснено оплату ТОВ Сервісмед за отриманий ОНМедУ Товар. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ Сервісмед щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними, адже відповідач вжив всіх передбачених та можливих заходів щодо оплати поставленого за договором товару.

Під час підготовчого провадження 28.11.2019 р. від позивача надійшла до суду поштою заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованості в загальній сумі 4666335,23 грн., у т.ч.: 4270940,03 грн. основного боргу, 120927,36 грн. пені, 9939,24 грн. 3% річних, 264528,60 грн. 7% штрафу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2019 р. до участі у справі № 916/2815/19 залучено Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Також вказаною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, при цьому підготовче засідання відкладено на 19.12.2019 р.

17.12.2019 р. відповідачем було подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.01.2020 р. вищевказану заяву ТОВ Сервісмед про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 2-5826/19 від 28.11.2019 р.) у справі № 916/2815/19 повернуто заявнику.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.01.2020 р. закрито провадження у справі № 916/2815/19 в частині позовних вимог ТОВ Сервісмед до Одеського національного медичного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про стягнення основної заборгованості за поставлений товар в сумі 3778980,03 грн. закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Також вказаною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі № 916/2815/19 за позовом ТОВ Сервісмед до Одеського національного медичного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення заборгованості в загальній сумі 395395,20 грн. та справу у вказаній частині призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 20 січня 2020 р.

17.01.2020 р. від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Крім того, в зазначеному клопотанні позивач вказує, що останній підтримує позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 120927,36 грн. пені, 9939,24 грн. 3% річних та 264528,60 грн. 7% штрафу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.01.2020 р. розгляд справи № 916/2815/19 відкладено на 03 лютого 2020 р. з огляду на неявку сторін і третьої особи.

В засідання суду, призначене на 03.02.2020 р., представники сторін та третьої особи не з`явились.

Наразі 30.01.2020 р. від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому заявник вказує, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимоги в частині стягнення з відповідача 120927,36 грн. пені, 9939,24 грн. 3% річних та 264528,60 грн. 7% штрафу.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає вирішити справу по суті за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

01 березня 2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Сервісмед (постачальник) та Одеським національним медичним університетом (покупець) укладено договір № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти, відповідно до п. 1.1 якого позивач як продавець зобов`язується до 31.12.2019 року поставити замовнику медичне обладнання: 33190000-8 Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні Єдиний закупівельний словник ДК 021:2015 (Меблі медичні) 46 штук (далі товар), а замовник прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Згідно п. 1.2 договору кількість, перелік, комплектність та асортимент товару визначено у Специфікації (Додаток № 1,2,3), яка розроблена на підставі прийнятої тендерної пропозиції та є невід`ємною частиною даного договору.

За умовами п. 1.3 договору обсяги закупівлі товару, що постачається відповідно до цього договору, можуть бути зменшені в залежності від реального плану фінансування замовника, в межах укладеного договору.

В п. 1.5 договору сторони погодили, що термін поставки до 31.12.2019 року.

Положеннями п. 2.1 договору визначено, що постачальник зобов`язаний поставити замовнику товар, якість якого відповідає державним стандартам, технічним умовам та чинному законодавству щодо показників якості такого роду/виду товарів.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що сума договору становить 4270940,03 грн., у тому числі ПДВ 7% - 279407,29 грн.

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін на підставах, передбачених законодавством у сфері публічних закупівель. Ціна договору включає вартість товару, його пакування, маркування, транспортування, навантаження і розвантаження до замовника (п. 3.2 договору).

Умовами п. 3.3 договору передбачено, що загальний обсяг закупівлі за даним договором може бути зменшено в залежності від реального фінансування видатків з Державного бюджету на зазначені цілі замовника та виключно у межах кошторисних призначень. Замовник в такому випадку приймає рішення про зменшення суми договору самостійно, не проводить розрахунки та не несе відповідальності за наслідки, пов`язані із зменшенням суми договору. Бюджетні зобов`язання замовника за договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, на підставі видаткової накладної та підписаного уповноваженими представниками Сторін акта на прийому-передачі матеріальних цінностей.

Згідно п. 4.2 договору сторони дійшли спільної згоди, що оплата за поставлений постачальником товар буде проводитись з урахуванням реального фінансування видатків (та/або надходження коштів).

За умовами п. 4.3 договору валютою договору є гривня України. Оплата проводиться в національній валюті України.

В п. 4.4 договору сторони погодили, що моментом оплати є списання коштів з відповідного рахунку замовника.

Положеннями п. 4.5 договору визначено, що платіжні документи за даним договором оформлюються із дотриманням усіх вимог, що зазвичай ставляться до змісту і форми таких документів, у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний поставити товар за місцем призначення в строк до 5 (п`яти) робочих днів із моменту отримання від замовника письмового (факсимільним зв`язком) повідомлення із підтвердженням готовності прийняти товар.

Місцем поставки (передачі) товару: Одеський національний медичний університет, Україна, 65023, Україна, Одеса, вул. Пастера, 9, Тіниста, 8. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах DDР-Україна (Incoterms 2010), включаючи розгрузку товару (п. 5.2 договору).

Умовами п. 5.4 договору передбачено, що датою поставки вважається дата отримання товару замовником та оформлення повноваженими представниками сторін у встановленому чинним законодавством порядку необхідних документів.

Відповідно до п.п. 6.1.1, 6.1.2 п. 6.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлений товар; приймати товар згідно з актом на прийом матеріальних цінностей.

Згідно п.п. 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 п. 6.2 договору замовник має право, зокрема, контролювати поставку товару у строки, встановлені цим договором; зменшувати обсяг закупівлі товару та загальну вартість договору залежно від реального фінансування видатків (та/або надходження коштів) Державного бюджету на зазначені цілі замовника шляхом внесення відповідних змін до договору; подовжувати строк оплати за поставлений постачальником товар в межах фінансового зобов`язання поточного року у разі зняття та/або перенесення кошторисних призначень, проведених Головним розпорядником коштів (та/або Міністерством фінансів України).

За умовами п.п. 6.3.2 п. 6.3 договору постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

В п.п. 6.4.1, 6.4.3 п. 6.4 договору сторони погодили, що постачальник має право в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар; у разі невиконання зобов`язань замовника постачальник має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це замовника у десятиденний строк.

Положеннями п. 7.1 договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Сплата неустойки не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором (п. 7.4 договору).

Умовами п. 9.1 договору передбачено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

Відповідно до п. 9.2 договору у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно п. 10.1 договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір на закупівлю обладнання за державні кошти є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. ТОВ Сервісмед відповідачу був поставлений товар на загальну суму 3778980,03 грн. (в т.ч. ПДВ), про що свідчать:

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 20, відповідно до якої передано товар на суму 40900,00 грн. (а.с. 28), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 20, відповідно до якого прийнято товар на суму 40900,00 грн. (а.с. 29);

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 21, відповідно до якої передано товар на суму 14700,00 грн. (а.с. 233), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 21, відповідно до якого прийнято товар на суму 14700,00 грн. (а.с. 34);

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 22, відповідно до якої передано товар на суму 127799,98 грн. (а.с. 38), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 22, відповідно до якого прийнято товар на суму 127799,98 грн. (а.с. 39);

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 25, відповідно до якої передано товар на суму 376520,01 грн. (а.с. 43), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 25, відповідно до якого прийнято товар на суму 376520,01 грн. (а.с. 44);

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 28, відповідно до якої передано товар на суму 383220,01 грн. (а.с. 48), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 28, відповідно до якого прийнято товар на суму 383220,01 грн. (а.с. 49);

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 29, відповідно до якої передано товар на суму 1361519,99 грн. (а.с. 53), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 29, відповідно до якого прийнято товар на суму 1361519,99 грн. (а.с. 54);

- видаткова накладна від 01.08.2019 р. № 30, відповідно до якої передано товар на суму 1474320,04 грн. (а.с. 55), акт приймання-передачі від 01.08.2019 р. № 30, відповідно до якого прийнято товар на суму 1474320,04 грн. (а.с. 56).

В свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю Сервісмед (постачальник) та Одеським національним медичним університетом (покупець) були підписані акти введення в експлуатацію 33190000-8 Медичне обладнання та вироби медичного призначення різні Єдиний закупівельний словник ДК 021:2015 (Меблі медичні) 46 штук від 01.08.2019 р.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Наразі факт отримання товару з боку відповідача засвідчено підписами працівників відповідача на вищевказаних видаткових накладних, актах приймання-передачі та актах введення в експлуатацію медичного обладнання.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку про виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем за спірним договором на підставі вищевказаних накладних та актах, що узгоджується з умовами договору.

Так, за ствердженнями позивача, отримання відповідачем переданого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити придбаний товар відповідно до умов договору № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. на підставі оформлених відповідно до умов договору видаткових накладних та актів на прийом-передачу матеріальних цінностей.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Наразі суд зауважує, що спірний договір на закупівлю обладнання за державні кошти укладено між відповідачем як замовником та позивачем як учасником за результатами проведення процедури закупівлі, що визначена Законом України „Про публічні закупівлі від 25.12.2015 р.

Так, згідно ч. 1 ст. 36 Закону України „Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Однак, в п. 4.2 договору сторонами погоджено, що оплата за поставлений постачальником товар буде проводитись з урахуванням реального фінансування видатків (та/або надходження коштів).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за ствердженнями позивача, відповідач не здійснив жодних платежів на оплату поставленого товару, чим порушив взяті зобов`язання за договором щодо оплати поставленого товару у зв`язку з чим станом на 13.09.2019 р. у відповідача існувала заборгованість в розмірі 3778980,03 грн.

Між тим в ході підготовчого провадження судом було з`ясовано, що згідно загальнодоступної інформації про закупівлю UA-2018-12-29-000194-c з офіційного сайту Prozorro публічні закупівлі https://prozorro.gov.ua/ Одеським національним медичним університетом 18.12.2019 р. було здійснено оплату за договором № 12 від 01.03.2019 р. в сумі 2304659,99 грн. та 19.12.2019 р. в сумі 1474320,04 грн., що разом становить 3778980,03 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору між сторонами в частині позову про стягнення основної заборгованості за поставлений товар в сумі 3778980,03 грн., у зв`язку з чим ухвалою господарського суду Одеської області від 03.01.2020 р. було закрито провадження у справі № 916/2815/19 в частині позовних вимог ТОВ Сервісмед до Одеського національного медичного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про стягнення основної заборгованості за поставлений товар в сумі 3778980,03 грн.

Відтак, предметом судового розгляду є вимоги позивача про стягнення 120927,36 грн. пені та 9939,24 грн. 3% річних, що нараховані за період з 02.08.2019 р. по 02.09.2019 р., а також 264528,60 грн. - 7% штрафу за прострочення оплати понад 30 днів.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання.

До того ж такі правові наслідки як сплата неустойки настають саме у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Проаналізувавши зміст договору № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. в цілому, господарський суд зазначає наступне.

В пункті 4.2 сторони дійшли спільної згоди, що оплата за поставлений постачальником товар буде проводитись з урахуванням реального фінансування видатків (та/або надходження коштів). При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність такого фінансування у Одеського національного медичного університету станом на дату подання позову та відповідно раніше, а також нездійснення у зв`язку з цим оплати за отриманий товар останнім. Ці обставини позивачем не доведені. Ті обставини, що відповідачем визнається факт поставки товару, не підтверджують наявність у відповідача реального фінансування видатків в бюджеті на вказані цілі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, як встановлено судом з офіційного сайту Prozorro публічні закупівлі, 18.12.2019 р. УДКСУ в Одеській області розпочало перерахування коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісмед за поставлені згідно договору на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. товари, а саме 18.12.2019 р. було здійснено оплату в сумі 2304659,99 грн. та 19.12.2019 р. в сумі 1474320,04 грн. Вказані обставини свідчать про наявність у Одеського національного медичного університету відповідного фінансування лише у грудні 2019 року. Вказані обставини позивачем не спростовані.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про відсутність порушень з боку відповідача умов п. 4.2 спірного договору під час проведення розрахунків з позивачем урахуванням реального фінансування та надходження коштів.

Поряд з цим слід зауважити, що в п. 3.3 договору, який погоджено позивачем, передбачено, що загальний обсяг закупівлі за даним договором може бути зменшено в залежності від реального фінансування видатків з Державного бюджету на зазначені цілі замовника та виключно у межах кошторисних призначень. Замовник в такому випадку приймає рішення про зменшення суми договору самостійно, не проводить розрахунки та не несе відповідальності за наслідки, пов`язані із зменшенням суми договору. Бюджетні зобов`язання замовника за договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

З викладено положення договору вбачається, що сторони погодили виникнення зобов`язань Одеського національного медичного університету з оплати товару лише у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Більш того, під час проведення тендерної процедури однією з вимог, що була виставлена відповідачем як замовником, була цінова пропозиція, в якій містилась умова про погодження учасника процедури з порядком проведення оплати. Так, згідно цінової пропозиції ТОВ „Сервісмед, що надавалась разом з тендерною пропозицією, яка оприлюднена на офіційному сайті Prozorro публічні закупівлі https://prozorro.gov.ua/, в п. 7 позивач погоджується, що оплата за поставлений товар здійснюється замовником в усіх випадках, виключно з дати виникнення бюджетних зобов`язань у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань та фактичного надходження коштів Державного бюджету на зазначені цілі Замовника.

Крім того, в розділі VІ договору № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. сторони визначили свої права та обов`язки та передбачили, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлений товар (п. 6.1.1.); приймати товар згідно з актом на прийом матеріальних цінностей (п. 6.1.2.), а також погодили, що замовник має право зменшувати обсяг закупівлі товару та загальну вартість договору залежно від реального фінансування видатків (та/або надходження коштів) Державного бюджету на зазначені цілі замовника шляхом внесення відповідних змін до договору (п. 6.2.3.) та подовжувати строк оплати за поставлений постачальником товар в межах фінансового зобов`язання поточного року у разі зняття та/або перенесення кошторисних призначень, проведених Головним розпорядником коштів (та/або Міністерством фінансів України) (6.2.4.). Також сторони передбачили право постачальника в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п. 6.4.1) та у разі невиконання зобов`язань замовника постачальник має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це замовника у десятиденний строк п. 6.4.3).

Отже, за змістом договору, після поставки першої частини товару у випадку відсутності у Одеського національного медичного університету відповідного бюджетного фінансування на обумовлені договором цілі позивач мав право на відмову від подальшого виконання договору з достроковим його розірванням, натомість відповідач як замовник мав право зменшувати обсяг закупівлі і продовжити строк оплати за вже поставлений товар.

За приписами ст.ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Так, позивач, підписуючи спірний договір на вказаних умовах, повністю погодився з цими умовами, тим самим допускав відсутність відповідного бюджетного фінансування на обумовлені договором цілі і погодився з таким порядком оплати за поставку товару. За таких обставин, у даному випадку застосування позивачем лише положень ч. 1 ст. 692 ЦК України стосовно виникнення у відповідача обов`язку з оплати товару саме з моменту його прийняття суд вважає необґрунтованим, адже спірним договором сторонами встановлено інший порядок і строк оплати, а саме з моменту реального фінансування видатків та/або надходження коштів.

Відтак, з огляду на невстановлення судом порушень з боку відповідача зобов`язань за спірним договором щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений товар (відповідного прострочення грошового зобов`язання), відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України стосовно нарахування 3% річних. Також, виходячи з системного аналізу положень ст. 625 ЦК України, обов`язок сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки виникає виключно у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, що в даному випадку відсутнє.

Крім того, щодо підстав для нарахування пені в розмірі 0,1% і штрафу 7% від вартості товару суд зазначає наступне.

В п. 7.3. договору № 12 передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Проте, у наведеному п. 7.3 договору № 12 не конкретизовано за порушення якого саме зобов`язання (грошового чи негрошового) стягується пеня і штраф. Вказані обставини мають суттєве значення та не узгоджуються з іншими умовами договору, оскільки в розділі VІ договору № 12 „Права та обов`язки сторін не передбачено право позивача на застосування до відповідача штрафних санкцій у разі нездійснення оплати, а також обов`язок відповідача сплачувати нараховані штраф і пеню.

В ст. 3 Закону України „Про публічні закупівлі визначені принципи здійснення закупівель, серед яких: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

З огляду на вказані принципи законодавства у сфері публічних закупівель, застосування до відповідача як замовника процедури закупівлі, що є державною установою та фінансується за державні кошти, штрафних санкцій, наведених в п. 7.1 договору, нівелює всю суть процедури, яка направлена на забезпечення ефективного використання державних коштів, а не на їх розтрату. Адже у такому випадку суттєво змінюється вартість договору в бік збільшення видатків замовника процедури, що суперечить положенням Закону України „Про публічні закупівлі.

При цьому з огляду на те, що стороною спірного договору є державна установа, і фінансування договору здійснюється за рахунок Державного бюджету, господарський суд вважає, що положення п. 7.3 договору № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. повністю відповідають приписам ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України. Цією частиною Кодексу передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у такому розмірі, зокрема: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У вказаній статті Кодексу також не конкретизовано вид порушення господарського зобов`язання. Однак, аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу та пені, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 2.2 Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Так, у даному випадку застосування відповідальності у вигляді пені та штрафу згідно п. 7.3 договору узгоджується з положеннями ч. 2, 3 ст. 231 ГК України, що застосовуються саме у правовідносинах за допущення прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, зважаючи на що господарський суд доходить висновку, що застосування п. 7.3 договору № 12 для нарахування пені і штрафу є можливим у випадку порушення саме негрошового зобов`язання, зокрема з боку постачальника.

Таким чином, встановлення судом відсутності порушень відповідачем грошових зобов`язань за спірним договором щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений товар (відповідного прострочення грошового зобов`язання), а також відсутність у договорі № 12 на закупівлю обладнання за державні кошти від 01.03.2019 р. такої міри відповідальності як пеня та штраф саме за прострочення виконання грошового зобов`язання (оплати за поставлені товари), виключає можливість застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, що заявлені до стягнення.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісмед про стягнення 120927,36 грн. пені, 9939,24 грн. 3% річних, 264528,60 грн. 7% штрафу, що разом складає 395395,20 грн., є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісмед до Одеського національного медичного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про стягнення 395395,20 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2020 р.

Суддя В.С. Петров