номер провадження справи 4/188/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 Справа № 908/3187/19

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна", (02232, м. Київ, проспект Маяковського, буд. 68, офіс 233)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка", (71313, Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с.Велика Знам`янка, вул. Степова, буд. 246)

про стягнення 200 000,00 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання: Петриченко А.Є.

Представники сторін:

від позивача - Вербицький В.В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВА №1001141 від 25.09.2019;

від відповідача - не з`явився.

15.11.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна" за вих. б/н від 06.11.2019 (вх. № 3421/08-07/19 від 15.11.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" про стягнення 200 000,00 грн. авансового платежу.

15.11.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/3187/19 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.11.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна" за вих. б/н від 06.11.2019 (вх.№ 3421/08-07/19 від 15.11.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" про стягнення 200 000,00 грн. залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.12.2019 після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15.01.2020. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2020 судове засідання відкладено на 12.02.2020.

В судовому засіданні 12.02.2020 справу розглянуто, прийнято та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач в судовому засіданні 12.02.2020 підтримав заявлені позовні вимоги, які полягають в тому, що 26.04.2019 ТОВ "Каблекс-Україна", без погодженого договору поставки товару, помилково здійснило пе рерахування грошових коштів на банківський рахунок ТОВ "Виробниче підприємство "Електротехніка" в сумі 200000, 00 грн. Враховуючи викладене, позивач вважає, що в силу ст. 1212 ЦК України зазначені кошти в розмірі 200000, 00 грн. є безпідставно отриманими відповідачем та підлягають стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна". Позовні вимоги ґрунтуються на ст. ст. 11, 208, 387, 509, 525, 526, 530, 610, 638, 640, 1212 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 193, 222 ГК України на підставі яких позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничого підприємства "Електротехніка" 200000, 00 грн.

Відповідач в жодне судове засідання не прибув, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" () є: 71313, Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с.Велика Знам`янка, вул. Степова, буд. 246, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвала суду від 16.12.2019 про відкриття провадження у справі № 908/3187/19, яка направлялася на зазначену адресу відповідача, повернулася на адресу господарського суду Запорізької області з відміткою відділення поштового зв`язку: "За закінченням встановленого строку зберігання".

Ухвала суду від 15.01.2020 про відкладення розгляду справи №908/3187/19 повернулися на адресу господарського суду Запорізької області не повернулася.

Також, про час та місце судового засідання суд намагався повідомити відповідача шляхом направлення телефонограми від 15.01.2020, однак остання не було передана оскільки відомі засоби зв`язку виявилися недійсними.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/3187/19.

Відповідач про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребуваний ухвалою суду по справі суду не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ

26.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна" на підставі рахунку № 435 від 25.04.2019 перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" 200000,00 грн.

Про факт вчинення банківської операції свідчить платіжне доручення № 11249 від 26.04.2019. В призначенні платежу зазначено: «оплата за кабель по рахунку № 435 від 25.04.2019 в т. ч. ПДВ 20% 33333, 33 грн.».

Як зазначав позивач, зазначений рахунок № 435 від 25.04.2019 виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" на підставі усного замовлення позивача з приводу поставки товару, який зазначений в рахунку фактурі, відносно якого ТОВ "Каблекс-Україна" мало намір провести перемо вини з відповідачем та підписати письмову угоду.

В рахунку № 435 від 25.04.2019 міститься позначення на підставі договору б/н від 26.08.2015.

Разом з цим матеріали справи не містять, а сторонами не надано договору б/н від 26.08.2015.

Позивач зазначає, що господарських правовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" у вигляді правочину не відбулось. Тобто правових підстав для перерахування грошових коштів у розмірі 200000,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" у позивача не виникло.

Грошові кошти в сумі 200000,00 відповідачем в добровільному порядку не повернуті, що стало підставою позивача для звернення з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони мали намір укласти договір поставки товару.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності господарських правовідносин між сторонами та, як наслідок, наявність у позивача зобов`язання перерахувати відповідачу грошових коштів в сумі 200000,00грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставне отримання та збереження відповідачем грошових коштів у розмірі 200000,00грн.

Відповідач позицію позивача не спростував, доказів на підтвердження існування господарських правовідносин між сторонами та поставки товару загальною вартістю 20000,00 грн. суду не надав.

За таких обставин суд визнав законними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача 200 000,00 грн.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, проти позову не заперечив, на день розгляду спору повернення позивачу 200000,00 грн. безпідставно отриманих коштів суду не надав.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування заявлених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Електротехніка", (71313, Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с.Велика Знам`янка, вул. Степова, буд. 246, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каблекс-Україна", (02232, м. Київ, проспект Маяковського, буд. 68, офіс 233, ) 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. безпідставно отриманих коштів, 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "17" лютого 2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Зінченко

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді _____ Гасумян М.М.