СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження

17.02.2020 Справа № 922/3106/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

прокурор - Ногіна О.М., за посвідченням;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - Коваленко О.В. (адвокат), за ордером та посвідченням;

від відповідача-3 - Коваленко О.В. (адвокат), за ордером та посвідченням;

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків вх. 181Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 09.12.2019 р. у справі № 922/3106/19 (суддя - Байбак О.І., повний текст складено та підписано 17.12.2019 р.)

за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі

до

1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

2. ОСОБА_1 , м. Васільків, Київська область

3. Фермерського господарства «ВЕЕТ», с. Мурафа, Харківська область

про визнання незаконним наказу, визнання недійсними договорів оренди землі

ВСТАНОВИЛА:

24.09.2019 р. керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області, відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач-2), Фермерського господарства «ВЕЕТ» (далі - ФГ «ВЕЕТ», відповідач-3) про:

- визнання незаконним наказу ГУ Держземагенства у Харківській області № 2708-СГ від 15.10.2014 щодо надання ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства строком на 49 років земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення - сільськогосподарські угіддя (рілля), розташовані за межами населених пунктів Качалівської сільської ради на території Краснокутського району Харківської області, загальною площею 159,8251 га, у тому числі:

земельна ділянка площею 105,9695 га, кадастровий номер :03:001:0613;

земельна ділянка площею 17,2144 га, кадастровий номер :04:001:0965;

земельна ділянка площею 28,5973 га, кадастровий номер :04:001:0964;

земельна ділянка площею 8,0439 га, кадастровий номер :04:001:0966;

2) визнання недійсним договору від 03.11.2014, оренди землі площею 105,9695 га, кадастровий номер :03:001:0613;

3) скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 09.11.2014 (номер запису про інше речове право 7622181) площею 105,9695 га, кадастровий номер :03:001:0613;

4) визнання недійсним договору від 03.11.2014, оренди землі площею 17,2144 га, кадастровий номер :04:001:0965;

5) скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 12.11.2014 (номер запису про інше речове право 7659678) площею 17,2144 га, кадастровий номер :04:001:0965;

6) визнання недійсним договору від 03.11.2014, оренди землі площею 28,5973 га, кадастровий номер :04:001:0964;

7) скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 12.11.2014 (номер запису про інше речове право 7657319, площею 28,5973 га, кадастровий номер :04:001:0964;

8) визнання недійсним договору від 03.11.2014, оренди землі площею 8,0439 га, кадастровий номер :04:001:0966;

9) скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 09.11.2014 (номер запису про інше речове право 7622109, площею 8,0439 га, кадастровий номер :04:001:0966;

10) зобов`язання ФГ "ВЕЕТ" повернути у відання держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківської області земельні ділянки державної власності загальною площею 159,8251 га (кадастрові номери: :03:001:0613, :04:001:0965, :04:001:0964, :04:001:0966), які розташовані за межами населених пунктів Качалівської сільської ради на території Краснокутського району Харківської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 фактично отримав від Управління землю не для створення нового фермерського господарства, а для існування наявних, тобто іншої підприємницької діяльності, оскільки він є засновником не одного сільськогосподарського підприємства, а земельні ділянки отримав поза конкурсом в абсолютно необґрунтованих розмірах.

Прокурор вважає, що ГУ Держземагенства у Харківській області всупереч вимогам ст.ст. 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 7, 8, 14 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на той час), прийнято наказ № 2708-СГ від 15.10.2014 р., яким незаконно передано спочатку ОСОБА_1 , а згодом і ФГ «ВЕЕТ» у користування спірні земельні ділянки державної форми власності.

В обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів в господарському суді прокурор виходить з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів.

На думку прокурора, порушення інтересів держави полягає в недотриманні ГУ Держземагентства у Харківській області (ГУ Держгеокадастру у Харківській області) вимог спеціального законодавства, що призвело до незаконної передачі земель державної власності у користування ОСОБА_1 , а згодом - ФГ «ВЕЕТ» без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади, які уповноважені на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.

В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави у суді прокурор посилається на те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області є відповідачем у справі, а одна й та сама особа (орган) не може бути одночасно позивачем і відповідачем за цим же позовом, оскільки це суперечить нормам цивільного законодавства, у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, у зв`язку з чим звертаючись з даним позовом прокурор набуває статусу позивача.

При цьому, прокурор стверджує, що є самостійним позивачем і про виявлені правопорушення дізнався 01.06.2017 р. - після надходження оспорюваного наказу та договору оренди до прокуратури Харківської області, тому позовну давність пропущено з поважних причин.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.12.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що передача ГУ Держземагентства у Харківській області земельних ділянок на користь ОСОБА_1 згідно з наказом № 2708-СГ від 15.10.2014 р., без проведення земельних торгів, є незаконною, проте у органів прокуратури починаючи з листопада 2014 року були усі правові підстави та можливості з`ясувати всі обставини та звернутися з відповідним позовом у порядку господарського судочинства в межах позовної давності, а сама Держава в особі відповідного органу дізналася про наявні обставини з моменту прийняття оскаржуваного наказу - 15.10.2014 р.

В рішенні суду також зазначено про те, що органи прокуратури могли довідатися про існування спірного наказу № 2708-СГ від 15.10.2014 р. та договорів оренди в процесі розгляду судами цивільної юрисдикції справи № 627/261/15-ц, в т.ч. з моменту ознайомлення з повним текстом постанови Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2016 р. у цій справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, заступник прокурора Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що про наявність правопорушень у спірних правовідносинах прокурору стало відомо 01.06.2017 р. після надходження відповідних наказів, договорів та документів щодо передачі у користування ОСОБА_1 земельних ділянок державної власності до органів прокуратури, на підтвердження чого надані належні, допустимі та достатні докази - лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 10-20-14-9169/0/19-17 від 25.05.2017 р., а жодних інших доказів щодо обізнаності органів прокуратури про наявність оскаржуваного наказу та договорів (або можливості бути обізнаними про їх прийняття та укладення) до визначеної прокурором дати матеріали справи не містять.

Прокурор стверджує, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції безпідставно застосовано застарілу редакцію Закону України «Про прокуратуру», а також скаржник не погоджується з посиланнями місцевого господарського суду на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 07.09.2015 р. у справі № 627/261/15-ц в контексті обізнаності прокурора про існування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області № 2708-СГ від 15.10.2014 р.

У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 р. строк (враховуючи її отримання ГУ Держгеокадастру у Харківській області 30.01.2020 р., а ОСОБА_1 - 04.02.2020 р.) від відповідача-1 та відповідача-2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача-2 та відповідача-3 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи всі учасники апеляційного провадження повідомлені належним чином.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2019 р. у справі № 912/2385/18 за позовом заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Східного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" та до Відділу освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 577,26 грн. передано справу № 912/2385/18 разом з касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р. на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у даній справі існує виключна правова проблема, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Згідно з п. 4.15 даної ухвали Верховного суду, Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц правовий висновок, викладений у постанові від 07.12.2018 р. у справі № 924/1256/17 колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, стосовно необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. У справі № 912/2385/18, на відміну від справи № 587/430/16-ц, розглядається питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Відповідно до п.п. 4.22, 4.23, 4.28, 4.30 ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2019 р. у справі № 912/2385/18, у даній справі слід вирішити питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду?

Окрім того, існує також інше питання, що потребує правового висновку, щодо наслідків, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Більш того, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у цій справі є також інші питання, які становлять виключну правову проблему і мають бути вирішені Великою Палатою Верховного Суду:

1) чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;

2) які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, встановить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом?

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що механізм реалізації права прокурора подавати позови до суду в інтересах держави є недосконалим та неоднозначним, що може становити порушення принципу юридичної визначеності, тому вирішення Великою Палатою Верховного Суду поставленої у цій справі правової проблеми сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, тобто, розумного балансу між приватним й публічними інтересами.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 912/2385/18 дану справу за згаданою касаційною скаргою прийнято до розгляду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, справу призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24.03.2020 р.

Крім того, судом апеляційної інстанції також враховується, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 р. у справі № 922/708/19, в якій розглядаються правовідносини, що є подібними правовідносинам у справі № 922/3106/19, з власної ініціативи суду та з метою дотримання єдності судової практики зупинено провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми в частині застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Отже, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 228, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 922/3106/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко