ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р. Справа№ 911/1577/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

За участю секретаря судового засідання Прохорової Г.С.

представники сторін не прибули

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн"

на рішення Господарського суду Київської області

від 16.09.2019

у справі № 911/1577/19 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-пай"

про стягнення 211 833,54 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" (далі - позивач, ТОВ "Трейдсофткорн") звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-пай" (далі - відповідач, ТОВ "Агро-пай") про стягнення 211 833,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних після оплати позивачем поставленого відповідачем товару згідно договору поставки №18193 від 13.11.2018, що потягло за собою додаткове зобов`язання для позивача по оплаті податку на додану вартість у розмірі 211 833,54 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2019 у справі №911/1577/19 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не обґрунтував та не довів належними і допустимими доказами того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано збитків на суму 211 833,54 грн., а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2019 у справі №911/1577/19 повністю і ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-пай" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" збитки в сумі 211 833,54 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте без урахування всіх обставин справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 03.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні, призначеному на 03.12.2019 у справі №911/1577/19 у режимі відеоконференції.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 справу №911/1577/19 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М., розгляд справи призначено на 21.01.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 розгляд справи №911/1577/19 відкладено на 04.02.2020.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Водночас, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. (див. рішення у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Враховуючи практику Європейського Суду (зокрема рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012), апеляційне провадження у даній справі згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод здійснювалося в розумні строки.

Позиції учасників справи

Представники сторін у судове засідання 04.02.2020 не прибули, про дату, місце та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-пай" просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2019 у справі №911/1577/19 залишити без задоволення.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду судового рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи, за відсутності представників учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

13.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-пай" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" (покупець) укладено договір поставки №18193 (далі - Договір), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, взяти на відповідальне зберігання до моменту поставки, передати у власність покупцю кукурудзу (в подальшому «товар»), а покупець зобов`язується оплатити та здійснити приймання товару.

Відповідно до п. 1.2. Договору постачальник гарантує, що він є сільськогосподарським товаровиробником відповідно до ст. 14.1.235 Податкового кодексу України, товар, що є предметом поставки за цим Договором вироблений (вирощений) у 2018 році безпосередньо постачальником і належить до категорії товарів визначених п. 14.1.235 Податкового кодексу України.

За умовами п. 3.1. Договору постачальник зобов`язується поставити 310 (триста десять) метричних тонн товару з опціоном +/-5% за вибором постачальника.

Ціна товару без податку на додану вартість (без ПДВ 20%) за даним Договором складає 3 416,67 грн. за одну метричну тонну (п. 4.1. Договору).

У пункті 4.2. Договору сторони погодили: назву товару кукурудза; кількість тонн +/-5% 310; ціну без ПДВ, грн./тонн 3 416,67 грн.; суму договору, грн.: без ПДВ 1 059 167,70 грн.; ПДВ 211833,54 грн.; з ПДВ 1 271 001,24 грн.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем на умовах передоплати, за усною згодою сторін на підставі рахунка на оплату у безготівковій формі. Оплата може здійснюватись покупцем також у готівковій формі.

За змістом п. 7.1. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за даним Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством терміни або заповнення податкової накладної з порушенням ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до втрати покупцем податкового кредиту, постачальник повинен оплатити покупцеві на розрахунковий рахунок суму податкового кредиту, яку втратив покупець, протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання постачальником відповідної вимоги від покупця (п. 7.5. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору останній набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими особами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

14.11.2018 постачальником виставлено покупцю рахунок-фактуру №1102 на оплату товару кукурудза 3 класу урожаю 2018 року кількістю 310 тонн на суму 1271001,24 грн., у т. ч. ПДВ 20% 211833,54 грн.

Платіжним дорученням № 2524 від 19.11.2018 покупець перерахував на рахунок постачальника 1 271 001,24 грн. з призначенням платежу: «Оплата за кукурудзу, згідно договору № 18193 від 13.11.2018, згідно рах. № 1102 від 14.11.2018 в т. ч. ПДВ 20% 211833,54 грн.».

В період з 30.11.2018 по 11.12.2018 постачальник передав у власність покупцю обумовлений Договором товар на суму 1 302 148,97 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними: № 1102 від 30.11.2018 на суму 343 990,33 грн.; № 1103 від 04.12.2018 на суму 404 424,40 грн.; № 1104 від 06.12.2018 на суму 283802,28 грн.; № 1105 від 11.12.2018 на суму 269931,96 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що у сторін відсутні будь-які зауваження щодо виконання умов Договору в частині поставки та оплати товару.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань по реєстрації податкової накладної на суму 1 271 001,24 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач 31.05.2019 надіслав на адресу відповідача вимогу за вих. № 19060 від 29.05.2019, у якій вимагав оплатити на розрахунковий рахунок ТОВ "Трейдсофткорн" податковий кредит, який втратив покупець у сумі 211 833,54 грн., протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання цієї вимоги.

Вважаючи, що відповідач допустив порушення податкового законодавства в частині реєстрації податкової накладної на суму 1 271 001,24 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що потягло за собою додаткове зобов`язання для позивача по оплаті податку на додану вартість у розмірі 211833,54 грн., позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача вказаної суми ПДВ в якості збитків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 216 та ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, є формою господарсько-правової відповідальності за правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Отже, з урахуванням вимог вказаної статті, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки. Одночасно, для учасника господарських відносин, який потерпів від правопорушення, відшкодування збитків є способом захисту його прав та законних інтересів.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з положеннями ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Так, одним з елементів, необхідним для стягнення збитків, є доведеність протиправних дій відповідача, в даному випадку доведення факту порушення правил чи порядку складання, реєстрації податкової накладної, невідповідність відомостей, які в ній відображені та ін., і такий факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Таких доказів матеріали справи не містять.

Натомість, згідно з матеріалами справи 19.11.2018 відповідач склав та направив для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1102 від 19.11.2018 на суму 1 271 001,24 грн., в т.ч. ПДВ 211 833,54 грн.

За результатами обробки податкової накладної № 1102 від 19.11.2018 контролюючим органом 13.12.2018 сформовано електронну квитанцію (далі - квитанція) про прийняття податкової накладної №1102 від 19.11.2018 та зупинення її реєстрації. Підставами зупинення реєстрації визначено: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/PK від 19.11.2018 № 1102 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 1005 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

28.02.2019 відповідач направив контролюючому органу Додаток № 01 до Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак відповідно до Квитанції № 1 контролюючого органу за лютий 2019 року документ не прийнятий.

12.03.2019 ТОВ «АГРО-ПАЙ» надіслало контролюючому органу електронне Повідомлення № 01 про подання пояснень та копії документів щодо підтвердження реальності здійснення операції по податковій накладній № 1102 від 19.11.2018, реєстрацію якої зупинено.

Відповідно до квитанції № 2 від 12.03.2019 Повідомлення № 01 від 12.03.2019 прийнято контролюючим органом до розгляду.

Рішенням Комісії контролюючого органу від 13.03.2019 №1104274/39705323 відмовлено ТОВ «АГРО-ПАЙ» у реєстрації податкової накладної № 1102 від 19.11.2018 з підстав ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 відкрито провадження у справі № 320/3644/19 за позовом ТОВ "Агро-пай" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та Державної фіскальної служби України про: визнання протиправними та скасування рішення комісії ГУ ДФС у Київській області від 13.03.2019 №1104274/39705323 про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 1102 від 19.11.2018, яка була подана ТОВ "Агро-пай" для реєстрації; зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1102 від 19.11.2018, подану ТОВ "Агро-пай" для реєстрації.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач вживає передбачені законодавством заходи для виконання податкового законодавства - реєстрації податкової накладної № 1102 від 19.11.2018.

Згідно з абзацами 10, 14, 17, 18 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Підпунктом 78.1.9 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит.

Враховуючи викладене, права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкової накладної підлягають захисту шляхом подання позивачем до податкової декларації за відповідний звітний податковий період заяви зі скаргою на відповідача. У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

Позивачем не було надано доказів використання всіх передбачених податковим законодавством способів для реалізації свого права на віднесення сум податку до податкового кредиту, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність причинного зв`язку між неотриманою позивачем сумою податкового кредиту та діями відповідача.

Крім того, виходячи з положень ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності невиконанням господарського зобов`язання, адже обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що пред`явлена до відшкодування сума в розмірі 211 833,54 грн. не є втратами, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, або втратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Так, позивач у будь-якому випадку згідно вимог податкового законодавства повинен був сплатити суму ПДВ у ціні товару (послуги), а сума компенсації ПДВ не є витратами або втраченими доходами позивача.

Разом з тим, така компенсація здійснюється державою в податкових правовідносинах між позивачем та державою, а не в зобов`язальних правовідносинах позивача та відповідача за Договором, на який посилається позивач як на підставу виникнення спірних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не обґрунтував та не довів належними і допустимими доказами того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано збитків на суму 211 833,54 грн., а тому правові підстави для задоволення позову - відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач не обґрунтував та не довів належними і допустимими доказами того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано збитків на суму 211 833,54 грн., а тому правові підстави для задоволення позову відсутні, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Інших доводів та доказів, які б могли бути підставою для скасування судового рішення у даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2019 у справі №911/1577/19 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн".

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдсофткорн" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2019 у справі №911/1577/19 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/1577/19 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 20.02.2020, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк