ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/372/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 від 07.02.2020 про забезпечення позову, без виклику (повідомлення) учасників справи, у справі за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Грассфілд» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 154, офіс 16, код 41889006)

товариства з обмеженою відповідальністю «Глако» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Незалежності, буд. 6 А, кв. 48, код 24216710)

про визнання недійсною додаткової угоди № 3 до договору суборенди земельної ділянки від 31.07.2018

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Грассфілд» та товариства з обмеженою відповідальністю «Глако» про визнання недійсною додаткової угоди № 3 до договору суборенди земельної ділянки від 31.07.2018.

Одночасно із пред`явленням позову представником заявника подано заяву від 07.02.2020 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони товариству з обмеженою відповідальністю «Грассфілд», товариству з обмеженою відповідальністю «Глако», ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, які спрямовані на виконання додаткової угоди № 3 до договору суборенди земельної ділянки (яка була укладена 08.11.2019) до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору;

- зупинити дію пункту 12 рішення Броварської міської ради від 28.11.2019 № 1667-65-07 «Про припинення права користування земельними ділянками, затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у користування, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, припинення дії договорів оренди земельних ділянок, внесення змін до рішення Броварської міської ради Київської області» до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору:

« 12. Надати згоду товариству з обмеженою відповідальністю «Глако» на передачу в суборенду земельної ділянки площею 4,5206 га, з них 0,0218 га - землі обмеженого використання - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта зв`язку, для іншої житлової забудови - землі житлової та громадської забудови, по вул. Київській на території 3 мікрорайону IV житлового району, товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд» без зміни її цільового призначення. Кадастровий номер земельної ділянки :01:063:0440. Попередити товариство з обмеженою відповідальністю «Глако» про необхідність встановлення плати за земельну ділянку, що передається в суборенду, не вище від орендної плати, що передбачена договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим у Київській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 06.04.2007 за № 40. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди земельної ділянки.»;

- заборонити вчинення будь-яких дій під час підготовчого провадження, судового розгляду справи по суті та після ухвалення судового рішення до набрання ним законної сили, спрямованих на зміну суборендаря земельної ділянки, на зміну забудовника, спрямованих на зведення та здійснення будівництва замовником будівництва, та спрямованих на укладення правочинів щодо реалізації об`єктів нерухомості по об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:063:0440.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що 31.07.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Грассфілд» та товариством з обмеженою відповідальністю «Глако» укладено договір суборенди земельної ділянки, разом із тим, 08.11.2019 ТОВ «Грассфілд», в особі представника Богуш Анни Вікторівни, що діяла на підставі довіреності від 29.01.2018, та ТОВ «Глако» укладено додаткову угоду № 3, якою розірвано договір суборенди земельної ділянки від 31.07.2018. При цьому, укладена додаткова угода № 3 до договору підписана з боку ТОВ «Грассфілд», учасником якого є заявник, не уповноваженою особою, адже ОСОБА_2 ніколи не була виконавчим органом товариства, його посадовою особою або хоча б працівником, а ТОВ «Грассфілд» не уповноважувало ОСОБА_2 на представництво своїх інтересів шляхом видачі довіреності.

Заявник стверджує, що укладенням додаткової угоди № 3 до договору суборенди земельної ділянки від 31.07.2018, якою розірвано договір суборенди земельної ділянки, товариство з обмеженою відповідальністю «Грассфілд» порушило права та законні інтереси заявника, адже позбавило останнього інвестиційного активу шляхом його повного знецінення, коли як вартість цього активу базувалася виключно на праві користування земельною ділянкою.

Разом із тим, заявник зазначає, що ОСОБА_2 є засновником ТОВ «Альянс Новобуд», на користь якого Броварською міською радою прийнято рішення щодо передачі в суборенду земельної ділянки ТОВ «Альянс Новобуд», що свідчить про факт зловмисної домовленості між ОСОБА_2 та ТОВ «Глако».

На підставі викладеного, на думку заявника, у разі невжиття судом відповідних заходів забезпечення позову та подальша реалізація додаткової угоди від 08.11.2019 № 3 призведе до порушення прав заявника, а тому вжиття заходів забезпечення позову необхідне, задля справедливого та ефективного захисту порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду із позовом.

Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є дослідження таких підстав вжиття заходів до забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Щодо забезпечення позову у спосіб встановлення заборони товариству з обмеженою відповідальністю «Грассфілд», товариству з обмеженою відповідальністю «Глако», ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, які спрямовані на виконання додаткової угоди № 3 до договору суборенди земельної ділянки (яка була укладена 08.11.2019) до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 137 Господарського кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи вчиняти певні дії (займатися певною діяльністю), а тому суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Поряд із цим заявником не конкретизовано вчинення яких дій, пов`язаних з предметом позову, він просить суд заборонити. Визначення у якості способу забезпечення встановлення заборони на вчинення будь-яких дій, які спрямовані на виконання додаткової угоди № 3 вбачається судом надто широким та неконкретизованим.

Крім того, не аргументованим є і те, які дії взагалі можуть бути вчинені на виконання угоди про розірвання договору, як такі дії пов`язані із правами та охоронюваними законом інтересами позивача, що унеможливлює задоволення заяви позивача в цій частині.

Щодо забезпечення позову у спосіб зупинення дії пункту 12 рішення Броварської міської ради від 28.11.2019 № 1667-65-07, суд також приходить до висновків про відмову у задоволенні заяви в цій частині оскільки рішення Броварської міської ради предметом позову не є, а позивач не довів, що зупинення дії пункту 12 названого рішення забезпечить швидке та ефективне виконання рішення суду, у разі прийняття його на користь позивача.

Як вбачається, наслідком позитивного для позивача вирішення цієї справи буде визнання недійсною додаткової угоди № 3 про розірвання договору суборенди земельної ділянки, що, цілком ймовірно, може свідчити про неправомірність вчинення усіх наступних дій, а з огляду на те, що відповідне рішення Броварської міської ради вже прийнято, нівелювання негативних для позивача наслідків його прийняття не може обмежуватися зупиненням дії п. 12, адже до кінцевого поновлення порушеного права таке зупинення не призведе, а тому як самостійний засіб забезпечення позову таке зупинення не матиме позитивних наслідків, адже забезпеченню виконання рішення суду сприяти не буде.

Щодо вимоги про заборону вчинення будь-яких дій під час підготовчого провадження, судового розгляду справи по суті та після ухвалення судового рішення до набрання ним законної сили, спрямованих на зміну суборендаря земельної ділянки, на зміну забудовника, спрямованих на зведення та здійснення будівництва замовником будівництва, та спрямованих на укладення правочинів щодо реалізації об`єктів нерухомості по об`єкту незавершеного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:063:0440, суд приходить до наступних висновків.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Однак, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено в порядку приписів статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України жодними доказами наявність обставин, на які він посилається. Зокрема не подано доказів, які підтверджують вчинення будь-яких дій, спрямованих на забудову земельної ділянки, існування на цій земельній ділянці об`єкту незавершеного будівництва, наміру та можливості укладання третіми особами правочинів щодо реалізації об`єктів нерухомості.

Як вже зазначалося рішенням Броварської міської ради від 28.11.2019 № 1667-65-07 було надано попередню згоду ТОВ «Глако» на передачу в суборенду земельної ділянки ТОВ «Альянс Новобуд», при цьому ТОВ «Альянс Новобуд» не є учасником судового провадження у цій справі.

З огляду на викладене вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом, визначеним заявником вбачається судом невиправданим, адже з одного боку, є недоведеним факт здійснення забудови земельної ділянки, а з іншого, встановлення такої заборони може свідчити про невиправдане втручання у господарську діяльність суб`єктів господарювання, які є безпосередніми учасниками правовідносин щодо землекористування зазначеною земельною ділянкою.

Наведене дає суду підстави вважати про передчасність заявленої вимоги про встановлення такої заборони, принаймні до остаточного визначення кола осіб, що мають бути учасниками судового процесу по цій справі та з`ясування дійсних обставин справи та намірів сторін.

Оцінивши наведені у заяві обґрунтування, суд дійшов висновку, що заявником не доведено суду наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів, які свідчать про позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 07.02.2020 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 17.02.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Р.М. Колесник