ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Дніпро Справа № 908/1151/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши матеріали апеляційних скарг у відкритому судовому засіданні

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс"

та Приазовської районної державної адміністрації

на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р.

( суддя Науменко А.О., м. Запоріжжя, повне рішення складено 10.10.2019 р.)

у справі

за позовом: Приазовської районної державної адміністрації,

( Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс",

( Запорізька область, Приазовський район, село Степанівка Перша )

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Геоникс",

( м. Запоріжжя )

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Степанівська Перша сільська рада

( Запорізька область, Приазовський район, с. Степанівка Перша )

про визнання недійсним договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Приазовська районна державна адміністрація звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки частки (паю), який укладений 11.08.2008 р. між Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області, як Орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротіс", як Орендарем, щодо оренди невитребуваної земельної частки паю розміром 81,87 га, який зареєстрований 11.08.2008 р. у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток ( паїв ) Степанівської Першої сільської ради за № 2.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. в позові відмовлено повністю. Стягнуто Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" 9 750 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Частково не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротіс" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення в такій редакції: Стягнути з Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, ідентифікаційний код юридичної особи 02126366 ( 72401, Запорізька область, смт. Приазовське, вул. Покровська, буд. 31) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс", ідентифікаційний код юридичної особи 31692092 ( 72454, Запорізька область, Приазовський район, село Степанівка Перша, вул. Мартинова, буд. 1-А ) 19 500 ( дев`ятнадцять тисяч п`ятсот ) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19 залишити без змін.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та вважаючи його в цій частині законним і обґрунтованим, ТОВ «Агротіс», водночас, не погоджується із розподілом судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу, та вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір таких витрат з заявлених 19 500,00 грн до 9 750,00 грн.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що при зменшенні розміру судових витрат, судом було допущено порушення норм процесуального права, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України. Так, суд не має права за власною ініціативою зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Таке зменшення можливе лише за клопотанням іншої сторони, і лише тоді, коли ця сторона доведе неспівмірність витрат. Аналогічної позиції послідовно дотримується Верховний Суд в своїх постановах від у справі № 911/3533/17, від 07.12.2018 р. у справі № 922/749/18, від 16.01.2019 р. у справі № 922/577/18, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 23.04.2019 р. у справі № 924/632/18, від 13.06.2019 р. у справі № 924/632/18, від 13.06.2019 р. у справі № 922/1350/18. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє клопотання Позивача про зменшення розміру судових витрат, у суду першої інстанції не було підстав для такого зменшення.

Водночас, на думку Скаржника, заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 500,00 грн на стадії провадження в суді першої інстанції є співмірними із обсягом виконаних робіт, що підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг № 247 від 01.07.2019 р. та № 290 від 02.09.2019 р., а також матеріалами справи, зокрема складеними представником Відповідача процесуальними документами.

В додаткових поясненнях, стосовно відсутності повноважень зменшувати розмір судових витрат на професійну правничу допомогу за ініціативою суду без обгрунтованого клопотання сторони, ТОВ «Агротіс» просив звернути увагу апеляційного суду на правову позицію об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, що викладена у постанові від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 р. у справі № 908/374/19.

Від Степанівської Першої сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому рада погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її обґрунтованою та просить задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Агротіс».

Зокрема, рада посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування неспівмірності понесених Відповідачем витрат. Водночас, суд першої інстанції перебрав на себе функції доказування неспівмірності таких витрат, що не узгоджується з вимогами ч. 6 ст. 126 ГПК України та суперечить принципу змагальності сторін.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу ТОВ «Агротіс», що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції у зазначеній частині.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначити апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 12.11.2019 р.

Разом з тим, Приазовська районна державна адміністрація також подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що 23.11.2018 р. розпорядженням голови Запорізької ОДА № 617 скасовано розпорядження голови Приазовської РДА від 11.08.2008 р. № 524 «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс», на підставі якого 11.08.2008 р. було укладено договір оренди земельної частки паю розміром 81,87 га. Отже, оскільки правовий акт органу державної влади, який є обов`язковим для сторін оспорюваного договору та на підставі якого укладено договір, не відповідає вимогам закону ( є незаконним ), в зв`язку з чим його і було скасовано, то і договір, який укладений між сторонами на підставі такого правового акту є таким, що не відповідає вимогам закону.

Водночас, на думку Скаржника, суд погодився з доводами Відповідача вказавши, що за оспорюваним договором в оренду передана сформована земельна ділянка, але безпідставно та необгрунтовано вказав на те, що проект землеустрою такої ділянки не потрібен.

При цьому Скаржник зазначає, що не погоджується з висновками суду щодо додержання сторонами в момент укладення оспорюваного договору вимог законодавства та погодження всіх істотних умов.

Скаржник вважає висновок суду про те, що відсутність в договорі оренди певних істотних умов не є підставою для визнання його недійсним в цілому є помилковим.

Скаржник наголошує на тому, що залишення оспорюваного договору оренди чинним, залишає ситуацію неправомірності та незаконності, триваючого порушення вимог законодавства в сфері земельних відносин.

Також Приазовська РДА, вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку з чим рішення в цій частині також підлягає скасуванню через те, що приймаючи рішення, суд виходив з того, що в задоволенні позову відмовлено, а Відповідачем належним та достатніми доказами доведено понесення ним витрати на професійну правничу допомогу. Але зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, з яких саме критеріїв співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката та складності справи виходив суд, частково задовольняючи заяву представника Відповідача про стягнення судових витрат на професійну допомогу.

Від ТОВ «Агротіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги Приазовської РДА, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 ЦК України та може спростовуватися виключно судом. Будь-які розпорядження, зокрема і № 617 від 23.11.2018 р., не мають обов`язкової ( преюдиційної ) сили для суду. Запорізька ОДА, як вищестоящий орган над стороною договору оренди - Приазовською РДА - не уповноважена штучно створювати підстави для визнання договору оренди недійсним. При вирішенні спору про визнання договору оренди недійсним, суд надає власну правову оцінку умовам договору і доказам у справі, та не пов`язаний висновками органу виконавчої влади, вищестоящого над стороною оспорюваного договору.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що доводи Апелянта про те, що на кожну нерозподілену земельну ділянку повинен був складатися окремий проект землеустрою, є безпідставними, а договір оренди містить усі істотні умови, а їхній зміст не порушує прав Позивача. Позивач не наводить жодних доводів про порушення своїх прав внаслідок відсутності, на його думку, певних істотних умов у договорі оренди.

Товариство також вказує на те, що Позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності, про що було заявлено відповідачем в суді першої інстанції. Водночас, в задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з його безпідставністю, про що правильно зазначив суд першої інстанції. Оскільки судом першої інстанції не було встановлено порушення прав Позивача та наявності підстав для визнання договору недійсним, суд відмовив у позові з підстав його необґрунтованості, та у зв`язку з цим суд не розглядав питання застосування строків позовної давності.

Товариство зазначає про те, що відмова у задоволенні позову є підставою також для покладення на Позивача понесених Відповідачем судових витрат, у зв`язку з чим Відповідач прсить апеляційний суд стягнути з Приазовської районної державної адміністрації на користь ТОВ «Агротіс» всі судові витрати, понесені Відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

ТОВ «Геоникс» у відзиві на апеляційну скаргу Приазовської РДА, вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, Товариство посилається на те, що оскільки правовий акт, який був обов`язковим для сторін оспорюваного договору та на підставі якого укладено договір, не відповідає вимогам закону ( є незаконним ), в зв`язку з чим його і було скасовано, то і договір, який укладений між сторонами на підставі такого правового акту є таким, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, ТОВ «Геоникс» погоджується з доводами апелянта щодо недодержання сторонами в момент укладення оспорюваного договору вимог законодавства та непогодження всіх істотних умов.

ТОВ «Геоникс» також погоджується з Апелянтом про помилковість висновку суду, що відсутність на час укладання договору оренди акту встановлення меж ділянки в натурі не робить договір недійсним, оскільки такий акт повинен бути невід`ємною частиною договору ( ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції на час укладання договору ) та існувати на час його укладання. Відсутність такого акту унеможливлює ідентифікацію орендованої земельної ділянки.

Щодо судових витрат, то ТОВ «Геоникс» також підтримує доводи Приазовської РДА, вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку з чим рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

Від Степанівської Першої сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сільська рада не погоджується з доводами апеляційної скарги Приазовської РДА, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, сільська рада посилається на те, що наявність розпорядження № 617 від 23.11.2018 р. жодним чином не впливає на дійсність договору оренди, так як розпорядження № 524 від 11.08.2008 р. про передачу земельної ділянки в оренду є актом одноразової дії, його дія вичерпується моментом його виконання. Таким чином, дія розпорядження про передачу земельної ділянки в оренду вичерпалася з моменту укладення договору оренди. Подальші правовідносини між Приазовською районною державною адміністрацією і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротіс» мали договірний характер, їх підставою був договір оренди, а не розпорядження про передачу землі в оренду.

Крім того, у відзиві сільська рада посилається на те, що факт скасування розпорядженням № 617 від 23.11.2018 р. правовового акту індивідуальної дії ( а саме, розпорядження про передачі земельної ділянки в оренду ), не відміняє дію права оренди ( яке виникло з договору оренди, а не з розпорядження ). Про це зазначила сама Запорізька обласна державна адміністрація в своєму листі від 19.03.2019 р. За таких обставин, незалежно від результатів вирішення справи № 910/1674/19 в Північному апеляційному господарському суді, розпорядження № 617 не може слугувати підставою для визнання договору оренди недійсним.

Сільська рада також вказує на те, що є хибними посилання Скаржника на те, що межі невитребуваної земельної ділянки не були визначені, та посилання на відсутність складеного проекту землеустрою, за яким, на думку Скаржника, повинні були визначатися такі межі. Оскільки зміна цільового призначення земель, у зв`язку з передачею їх в оренду ТОВ «Агротіс», не проводилась, то і проект відведення вказаної земельної ділянки (на час прийняття цього розпорядження та укладення договору оренди) не повинен був розроблятися. Аналогічних висновків дійшли господарські суди всіх інстанцій, розглядаючи справу № 908/2185/13, в якій прокуратура Запорізької області оспорювала інше аналогічне розпорядження про передачу нерозподілених земельних ділянок ТОВ «Агротіс».

Крім того, сільська рада вважає, що Позивач дійсно пропустив трирічний строк позовної давності.

Від Відповідача надійшла заява про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених Відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі ( з урахуванням доповнення ) 21 500 грн. 00 коп., з відповідними додатками копіями: акту здачі-приймання наданих послуг, рахунку, платіжного доручення.

Позивач подав заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених Відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в якій прсить апеляційний суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Агротіс» про стягнення з Приазовської районної державної адміністрації витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У вказаній заяві, Приазовська районна державна адміністрація, посилаючись на положення ст. ст. 126, 129, 282 ГПК України, заперечує проти задоволення вищезазначеної заяви, вважаємо неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг, а відтак необгрунтованими, вихрячи з наступного.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приазовської районної державної адміністрації на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19 та приєднано її до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс". Розгляд скарги призначено в судове засідання на 12.11.2019 р.

У судовому засіданні 12.11.2019 р. по справі було оголошено перерву до 03.12.2019 р.

03.12.2019 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, у зв`язку із знаходженням на лікарняному члена колегії - судді Кузнецової І.Л., розгляд справи № 908/1151/19 в судовому засіданні 03.12.2018 р. не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.12.2019 р., у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кузнецової І.Л., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/1151/19, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2019 р., колегією суддів у складі судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М., апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" та Приазовської районної державної адміністрації на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19 прийнято до свого провадження. Розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 23.01.2020 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23.01.2020 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/1151/19, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2020 р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В. апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" та Приазовської районної державної адміністрації на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19 прийнято до свого провадження.

23.01.2020 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої, у зв`язку із зайнятістю члена колегії - судді Чус О.В. в інших судових засіданнях, розгляд справи № 908/1151/19 в судовому засіданні не відбувся.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2020 р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 13.02.2020 р.

Позивач та Третя особа 1 не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Позивача та Третьої особи - 1.

У судовому засіданні 13.02.2020 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс", та Степанівської Першої сільської ради, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги Приазовської районної державної адміністрації слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.08.2008 р., Приазовською районною державною адміністрацією ( Орендодавець ) і Товариством з обмеженою відповідальністю Агротіс ( Орендар ) було укладено Договір оренди земельної частки (паю), згідно розділу 1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду невитребувані земельні частки паї розміром - 81,87 га ( багаторічні ), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурі № 94 згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП Більшовик Приазовського району Запорізької області та планів - схем, які є невід`ємною частиною цього договору.

П. 2.1 договору оренди земельної частки ( паю ) від 11.08.2008 р. визначено, що невитребувані земельні частки ( паї ) передаються в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з п. 2.3 договору оренди земельної частки ( паю ) від 11.08.2008 р., договір оренди на невитребувані земельні частки ( паї ) укладено до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не більш ніж на 49 років.

Розділом 5 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 р. передбачено, що невід`ємними частинами договору є: розрахунок орендної плати; акт встановлення меж ділянки в натурі; кадастровий план; експлікація земельних ділянок. Договір набуває чинності з моменту його реєстрації в Степанівській Першій сільській раді.

Даний договір зареєстрований 11.08.2008 р. у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Степанівської Першої сільської ради за № 2.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 524 від 11.08.2008 р., земельні частки ( паї ) загальною площею 218,51 га, у т.ч. 81,87 га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурі № 94 ( багаторічні ); 136,64 га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурах № № 291, 297, 314, 321 (пасовища) згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки ( паї ) колишнього КСП Більшовик Приазовського району Запорізької області, визнано як невитребувані, з можливістю надання їх в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. В тому числі вирішено надати в оренду ТОВ Агротіс земельну ділянку площею 81,87 га (багаторічні), в контурі № 94 ( невитребувані земельні частки (паї) ), розташовану на території Степанівської Першої сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва ( п. 2.1 ); земельну ділянку площею 136,64 га ( пасовища ), в контурах № № 291, 297, 314, 321 ( невитребувані земельні частки ( паї ) ), розташовану на території Степанівської Першої сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва ( п. 2.2 ).

03.07.2018 р. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства за результатами якої винесено припис № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18, яким приписано: у 30-денний термін усунути виявлене правопорушення земельного законодавства, шляхом припинення дії розпорядження Приазовської РДА при передачі в оренду ТОВ Агротіс земельних часток (паїв). В цьому приписі встановлено в діях Приазовської райдержадміністрації, при прийнятті розпоряджень, порушення вимог ст.13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), оскільки в оренду можуть передаватися вже саме земельні ділянки, а не земельні частки (паї) та встановлено, що в договорі оренди в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 р. № 2073 відсутній запис про здійснення державної реєстрації у відповідному управлінні (відділі) земельних ресурсів, у зв`язку з чим договір є нечинним.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації від 10.07.2018 р. № 260 Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та Закону України Про оренду землі на виконання припису Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.07.2018 р. № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18, з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання ( виконання ) вимог земельного законодавства, зобов`язано вжити таких заходів: зокрема, договір оренди земельної частки (паю) від 27.02.2009 р. укладений між Приазовською районною державною адміністрацією і Товариством з обмеженою відповідальністю Агротіс про передання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) розміром 78,7 га (пасовища), які розміщені а межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, згідно планів схем, визнати нечинним, а розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації від 18.02.2009 р. № 85 Про визнання переможця конкурсу з питань продажу права на оренду та надання в оренду земельної ділянки ТОВ Агротіс - таким, що втратило чинність.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 23.11.2018 р. № 617, на підставі ч. 8 ст. 118 Конституції України, ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 43 Закону України Про місцеві державні адміністрації, враховуючи листи Приазовської райдержадміністрації та з метою приведення у відповідність з вимогами чинного законодавства, зобов`язано скасувати розпорядження голови Приазовської обласної державної адміністрації, в тому числі і розпорядження від 10.07.2018 р. № 260 Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та Закону України Про оренду землі та від 18.02.2009 р. № 85 Про визнання переможця конкурсу з питань продажу права на оренду та надання в оренду земельної ділянки ТОВ Агротіс.

03.12.2018 р. розпорядженням голови Приазовської РДА № 492 ТОВ Геоникс було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання у користування на умовах оренди земельної ділянки орієнтованою площею 6,51 га із земель колишнього КСП Більшовик ( невитребувані земельні частки ( паї ) - багаторічні насадження), розташованої на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12.12.2018 р. відділом у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, загальною площею 6,5100 га з кадастровим номером :02:001:0140, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Розпорядженням голови Приазовської РДА від 21.12.2018 р. № 564 була затверджена надана ТОВ Геоникс технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), загальною площею 6,5100 га (багаторічні насадження) із земель колишнього КСП Більшовик ( невитребувані земельні частки (паї)), кадастровий номер :02:001:0140 та ТОВ Геоникс було передано вказану земельну ділянку в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не довше ніж на 49 років, встановивши орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21.12.2018 р. на підставі розпорядження голови Приазовської РДА від 21.12.2018 р. № 564, Приазовською РДА ( Орендодавець ) і ТОВ Геоникс ( Орендар ) укладено Договір оренди земельної ділянки нерозподілених ( невитребуваних ) земельних часток (паїв) з кадастровим номером :02:001:0140, площею 6,5100 га.

22.12.2018 р. право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ Геоникс в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29658099.

03.12.2018 р. розпорядженням голови Приазовської РДА № 486, третій особі - ТОВ Геоникс було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання у користування на умовах оренди земельної ділянки орієнтованою площею 63,45 га із земель колишнього КСП Більшовик ( невитребувані земельні частки (паї) - багаторічні насадження ), розташованої на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12.12.2018 р. відділом у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, загальною площею 63,4500 га з кадастровим номером :02:001:0141, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Розпорядженням голови Приазовської РДА від 21.12.2018 р. № 569 була затверджена надана ТОВ Геоникс технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), загальною площею 63,4500 га (багаторічні насадження ) із земель колишнього КСП Більшовик ( невитребувані земельні частки (паї) ), кадастровий номер :02:001:0141 та ТОВ Геоникс було передано вказану земельну ділянку в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не довше ніж на 49 років, встановивши орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21.12.2018 р. на підставі розпорядження голови Приазовської РДА від 21.12.2018 р. № 569 Приазовською РДА ( Орендодавець ) і ТОВ Геоникс ( Орендар ), укладено Договір оренди земельної ділянки нерозподілених ( невитребуваних ) земельних часток (паїв) з кадастровим номером :02:001:0141, площею 6,5100 га.

22.12.2018 р. право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ Геоникс в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29659852.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні від 10.07.2018 р. № 2498-VIII, з 01.01.2019 р. повноваження щодо розпорядження землями колективної власності перейшли до територіальної громади.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.04.2019 р. у справі № 910/1674/19 за позовом ТОВ Агоротіс до Запорізької обласної державної адміністрації розпорядження, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача Приазовської районної державної адміністрації, розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 23.11.2018 р. № 617 в частині скасування розпоряджень голови Приазовської районної державної адміністрації, в тому числі: розпорядження від 18.02.2009 р. № 85 Про визнання переможця конкурсу з питань продажу права на оренду та надання в оренду земельної ділянки ТОВ Агротіс визнано незаконним та скасовано. Вказане рішення на даний час розгляду спору в суді першої інстанції законної сили не набрало у зв`язку із поданнням апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що місце розташування нерозподіленої ( невитребуваної ) земельної ділянки визначено на підставі викопіювань із карти-схеми поділу земель колишнього КСП Більшовик. Довжину меж земельної ділянки, її площу, поворотні точки, відносне розташування меж, та суміжних землевласників - відображено на кадастрових планах. Вказані документи підписані в.о. начальника Відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області, а також головою та землевпорядником Степанівської Першої сільської ради.

Також місцевий господарський суд зазначив, що в договорі оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 р. сторони погодили всі істотні умови, зокрема: в п. 1 договору вказано площу земельної ділянки в гектарах; умови використання земельної ділянки передбачені в п. 2.1 договору - для товарного сільськогосподарського виробництва; умови збереження стану об`єкта оренди в п. 3 договору; умови передачі земельної ділянки орендарю - в п. 1 договору - згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП Більшовик Приазовського району Запорізької області та планів-схем, які є невід`ємною частиною цього договору; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві - в п. 3 договору; обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки були відсутні, тому такі умови не були зазначені; щодо сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, орендодавець та орендар не відступали від приписів - ст. 11 Закону України Про оренду землі та керувались вказаною нормою; факт приймання-передача земельної ділянки закріплено в самому договорі. Підписання акту встановлення меж ділянки в натурі 12.08.2008 р. не свідчить про недійсність договору, оскільки в законі немає обов`язку підписувати в один і той же самий день і договір, і акт встановлення меж ділянки в натурі, волевиявлення сторін закріплено вказаним актом.

Розміру орендної плати встановлений в п. 2.2 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 р., а саме - за один календарний рік 24 561,00 грн, за місяць 2 046,75 грн. В тому ж пункті передбачено індексацію орендної плати та її перегляд кожні 3 роки. Доказів звернення орендодавцем протягом дії договору оренди щодо перегляду розміру орендної плати суду не надано.

З листа Відділу у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.06.2019 вр. вбачається, що у фонді документації вказаного відділу зберігається технічний звіт грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення господарств Приазовського району Запорізької області.

Щодо припису № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18 інспектора Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, суд першої інстанції зазначив, що в приписі помилково вказано на те, що в оренду передано паї, а не земельні ділянки, тоді як в розпорядженні голови Приазовської районної державної адміністрації № 524 від 11.08.2008 р. було вказано про надання в оренду ТОВ Агротіс земельних ділянок площею 81,87 та площею 136,64 га, передача в оренду саме земельних ділянок, а не паїв, випливає з доданих до договору оренди документів: кадастрового плану земельної ділянки, експлікації земельних ділянок, акту встановлення меж ділянки в натурі. Крім того, законодавство не містить заборони щодо надання в оренду земельної частки (паю). В приписі помилково вказано на те, що державна реєстрація договору оренди відсутня, проте згідно з листом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області від 27.07.2018 р. вих. № 115, договір оренди зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земель спільної часткової власності 11.08.2008 за № 2.

Місцевий господарський суд, врахувавши правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 р. у справі № 902/568/17 та з огляду на зміст положень Закону України № 899-IV та Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 Про порядок паювання земель, дійшов висновку, що проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) є необхідним лише в разі виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) за заявами останніх.

Пославшисть на відсутність в органів місцевого самоврядування права скасовувати свої попередні рішення, а також те, що нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка має тимчасовий правовий статус, і при наданні її в оренду проект землеустрою не складається, суд першої інстанції зазначив на безпідставність твердження Приазовської районної державної адміністрації про те, що передача в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок власників земельних часток (паїв), які не виділені в натурі (на місцевості) цим власникам (пасовища, сіножаті, багаторічні насадження), у порядку встановленому ст. 13 вищевказаного Закону можлива тільки після розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її затвердження.

В основу оскаржуваного рішення про відмову в задовлені позовних вимог, покладено висновок місцевого господарського суду про їх недоведеність. Також, суд зазначив, що факт укладення нових договорів оренди не стосується предмету даного спору про визнання недійсним договору від 11.08.2008 р., і не свідчить про його недійсність. При цьому, права Приазовської РДА оспорюваним договором оренди порушені не були.

Оскільки судом не було встановлено порушення прав Позивача та наявності підстав для визнання договору недійсним, питання про застосування строків позовної давності, про що заявлено Відповідачем в своїй заяві, судом першої інстанції не розглядалося.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Позивача, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Предметом спору є визнання недійсним Договору оренди земельної частки ( паю ) від 11.08.2008 р., укладеного між Приазовською районною державною адміністрацією ( Орендодавець ) і Товариством з обмеженою відповідальністю Агротіс ( Орендар ).

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав та із застосуванням наслідків, передбачених законом. Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, та настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" в редакції станом на 11.08.2008 р. відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ст. 13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною третьою ст. 2 Земельного кодексу України об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 наведеного Кодексу земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Частиною першою ст. 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю ( п. 16 Перехідних положень Земельного кодексу України ).

За змістом положень Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

Разом із тим на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначено в умовних кадастрових гектарах.

Отже, земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об`єктами земельних відносин і мають різний правовий режим, а договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а за договором оренди земельної ділянки предметом є земельна ділянка. У випадку оренди земельної частки (паю) встановлюються орендні відносини щодо права на земельну частку (пай), невизначену в натурі земельну ділянку, посвідчену сертифікатом. Орендні відносини повинні оформлюватися договором, як у разі оренди земельної частки (паю), так і у випадку земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 р. у справі № 908/1947/16.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )" у редакції, що діяла на час спірних правовідносин, розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування ( ч. 2 ). Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі ( ч. 3 ). Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) ( ч. 4 ).

Отже, формування земельних ділянок із нерозподілених часток (паїв) здійснюється згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), а результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі.

Відповідно до положень ст. 13 цього Закону у тій же редакції, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Таким чином, за змістом положень Закону України № 899-IV та Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) є необхідним лише в разі виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) за заявами останніх.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 р. у справі № 902/568/17.

Нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка має тимчасовий правовий статус, оскільки в будь-який момент власники паїв можуть виділити в натурі належні їм земельні ділянки. При виділенні ділянки в натурі власнику паю складається проект землеустрою. При наданні в оренду нерозподіленої земельної ділянки проект землеустрою не складається.

Отже, доводи Приазовської районної державної адміністрації стосовно того, що передача в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок власників земельних часток (паїв), які не виділені в натурі (на місцевості) цим власникам (пасовища, сіножаті, багаторічні насадження), у порядку встановленому статтею 13 вищевказаного Закону, можлива тільки після розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її затвердження, є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджується, що місце розташування нерозподіленої (невитребуваної) земельної ділянки визначено на підставі викопіювань із карти-схеми поділу земель колишнього КСП Більшовик. Довжину меж земельної ділянки, її площу, поворотні точки, відносне розташування меж та суміжних землевласників відображено на кадастрових планах. Вказані документи підписані в.о. начальника Відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області, а також головою та землевпорядником Новокостянтинівської сільської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України за проектами відведення здійснюється передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам тільки у разі зміни цільового призначенні землі.

За ст. 50 Закону України "Про землеустрій" порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі ( на місцевості ), надається у користування або безоплатно у власність без зміни її цільового призначення.

Як зазначалося раніше, розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 524 від 11.08.2008 р., земельні частки ( паї ) загальною площею 218,51 га, у т.ч. 81, 87 га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурі № 94 ( багаторічні ); 136,64 га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурах № № 291, 297, 314, 321 (пасовища) згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки ( паї ) колишнього КСП Більшовик Приазовського району Запорізької області, визнано як невитребувані, з можливістю надання їх в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Також, вирішено надати в оренду ТОВ Агротіс земельну ділянку площею 81,87 га (багаторічні), в контурі № 94 ( невитребувані земельні частки (паї) ), розташовану на території Степанівської Першої сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва ( п. 2.1 ); земельну ділянку площею 136,64 га ( пасовища ), в контурах № № 291, 297, 314, 321 ( невитребувані земельні частки ( паї ) ), розташовану на території Степанівської Першої сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва ( п. 2.2 ).

Ст. 15 Закону України "Про оренду землі" ( в редакції станом на 08.11.2008 р. ) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди ( місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, сторони в договорі оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 р. погодили всі істотні умови, зокрема: в п. 1 договору вказано площу земельної ділянки в гектарах; умови використання земельної ділянки передбачені в п. 2.1 договору - для товарного сільськогосподарського виробництва; умови збереження стану об`єкта оренди в п. 3 договору; умови передачі земельної ділянки орендарю - в п. 1 договору - згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП Більшовик Приазовського району Запорізької області та планів-схем, які є невід`ємною частиною цього договору; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві - в п. 3 договору; обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки були відсутні, тому такі умови не були зазначені; щодо сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, орендодавець та орендар не відступали від приписів - ст. 11 Закону України Про оренду землі та керувались вказаною нормою; факт приймання-передача земельної ділянки закріплено в самому договорі.

Підписання акту встановлення меж ділянки в натурі 12.08.2008 не свідчить про недійсність договору, оскільки в законі немає обов`язку підписувати в один і той же самий день і договір, і акт встановлення меж ділянки в натурі, волевиявлення сторін закріплено вказаним актом.

Розміру орендної плати встановлений в п. 2.2 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008, а саме - за один календарний рік 24561,00 гривень, за місяць 2046,75 гривень. В тому ж пункті передбачено індексацію орендної плати та її перегляд кожні 3 роки. Доказів звернення орендодавцем протягом дії договору оренди щодо перегляду розміру орендної плати суду не надано.

З листа Відділу у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.06.2019 р. вбачається, що у фонді документації вказаного відділу зберігається технічний звіт грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення господарств Приазовського району Запорізької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з приписами п. п. 2, 3, 12 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 № 2073 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Згідно з листом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області від від 27.07.2018 р. вих. № 115, договір оренди зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земель спільної часткової власності 11.08.2008 р. за № 2.

Таким чином, державна реєстрація договору оренди відбулася у відповідності до п/п 2 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР в редакції, що була чинною на час укладення спірного договору, яка передбачала, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належало таке повноваження, як реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі, що спростовує доводи апелянта про відсутність державної реєстрації спірного договору оренди.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо дотримання вимог Закону України "Про оренду землі" під час укладення договору, що спростовує доводи Скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справах № № 6-27цс14, 6-119цс14, 6-110цс14 сама по собі відсутність в договорі оренди певних істотних умов не є підставою для недійсності договору оренди, оскільки особа, яка оспорює договір оренди, повинна довести порушення своїх прав.

Як обгрунтовано зазначив, Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, що Приазовською районною державною адміністрацією не визначено, яка саме умова договору оренди (зміст такої умови, або її відсутність) порушує її права, і чим саме, а твердження про відсутність певних істотних умов саме по собі не дає підстави вважати права Приазовської районної державної адміністрації порушеними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ( рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі" ). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010 р., "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Матеріалами справи підтверджується, що підставою скасування розпорядження Приазовської районної державної адміністрації стало недотримання вимог земельного законодавства саме органом державної влади - районною державною адміністрацією.

Апеляційний господарський суд враховує рішення Європейського суду у справі "Рисовський проти України", де висловлена позиція про те, що державні органи, які не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним оспорюваного договору оренди.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові ( Позивачу ) було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи Приазовської районної державної адміністрації - заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу Приазовської районної державної адміністрації, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Приазовської районної державної адміністрації задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення в оскаржуваній частині залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги Приазовської районної державної адміністрації, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника ( Позивача ).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу в розмірі 19 500 грн, місцевий господарський суд, пославшись на критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, що наведені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуючи складність та обставини справи, обсяг виконаних робіт (наданих послуг), дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 9 750 грн ( 50 % від заявленої суми ).

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши з Позивача витрати на професійну правничу допомогу у повному розмірі 19 500,00 грн.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс", погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для її задоволенння та зміни оскаржуваного рішення в частині розподілу судових витрат з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 вказаної статті ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем було заявлено про стягнення з Позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 500 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2018 ТОВ Агротіс та Адвокатським об`єднанням Гладкий, Яценко та Партнери укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги. 01.07.2019 підписана додаткова угода № 1 до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 14.02.2018.

Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (далі - правова допомога) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань (п. 1.1.1); складення позовних заяв. заяв, скарг, адвокатських запитів, процесуальних та інших документів правового характеру (п.1.1.2); представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами ( п.1.1.4 ) тощо.

Згідно з п.1.2 договору, сторони підтверджують, що представляти інтереси Клієнта без додаткових повноважень мають право усі учасники Адвокатського об`єднання.

Відповідно до п. 4.1 договору, розмір гонорару становить 1 000 грн. за 1 годину наданої правової допомоги.

Гонорар сплачується Клієнтом у готівковій або безготівковій формі на підставі підписаних сторонами актів здачі-прийняття наданих послуг, в яких сторони визначають перелік наданих послуг, суму витрачених Адвокатським об`єднанням годин (станом на день підписання акта) і загальний розмір гонорару (п. 4.2. договору).

Правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, яка зазначається в рахунку та акті здачі-прийняття наданих послуг в гривні без ПДВ ( п. 4.3. договору ).

Представництво Відповідача у даній справі здійснювалось адвокатом Шумейком Іваном Павловичем ( свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002116 від 09.04.2019 р., ордер на надання правової допомоги серії ЗП № 127886 від 20.05.2019 р. ).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, Відповідачем було надано суду першої інстанції: завсвідчену копію актів здачі-прийняття наданих послуг № 247 від 01.07.2019 р. та № 290 від 02.09.2019 р., згідно з якими розмір гонорару за представництво інтересів Відповідача у справі № 908/1151/19 склав 19 500 грн. За платіжним дорученнями від 02.07.2019 р. № 1098 на підставі рахунка № 247 від 01.07.2019 р., і за платіжним дорученнями від 05.09.2019 р. № 1157 на підставі рахунка № 290 від 02.09.2019 р. вказану суму перераховано Відповідачем Адвокатському об`єднанню Гладкий, Яценко та Партнери.

Акт здачі-прийняття наданих послуг містить детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених відповідачем витрат, зокрема, на виконання умов договору Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги ( правову допомогу ): вивчення позовної заяви з доданими до неї документами та надання консультації щодо способу захисту прав Клієнта; складання відзиву на позовну заяву в господарській справі № 908/1151/19; складання заяви про застосування позовної давності в господарській справі № 908/1151/19; складання відповіді на пояснення ТОВ Геоникс у справі № 908/1151/19; підготовка до участі та участь в підготовчих засіданнях у справі № 908/1151/19 - 08.07.2019 р., 02.09.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляв, співмірність витрат на правничу допомогу не спростовував.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами Скаржника ( ТОВ Агротіс), що при зменшенні розміру судових витрат, судом було допущено порушення норм процесуального права, передбачених частинами п`ятою - шостою ст. 126 ГПК України, відповідно до яких у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд не має права за власною ініціативою зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Таке зменшення можливе лише за клопотанням іншої сторони, і лише тоді, коли ця сторона доведе неспівмірність витрат. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в своїх постановах від 27.11.2018 р. у справі № 911/3533/17, від 07.12.2018 р. у справі № 922/749/18, від 16.01.2019 р. у справі № 922/577/18, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 23.04.2019 р. у справі № 924/632/18, від 13.06.2019 р. у справі № 924/632/18, від 13.06.2019 р. у справі № 922/1350/18.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутнє клопотання Позивача про зменшення розміру судових витрат, у суду першої інстанції не було підстав для такого зменшення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга ТОВ Агротіс підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення в оскаржуваній частині підлягає зміні.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ТОВ Агротіс, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приазовську районну державну адміністрацію ( Позивача ).

Як зазначалося раніше, Відповідача було подано заяву про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 21 500 грн.

Апеляційний суд, дослідивши додані до заяви докази ( копію Договору про надання правової ( професійної правничої ) допомоги від 14.02.2018 р. з додатковими угодами, підписаними між ТОВ Агротіс та Адвокатським об`єднанням Гладкий, Яценко та Партнери; копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002116 від 09.04.2019 р. та ордеру на надання правової допомоги серії ЗП № 127886 від 20.05.2019 р., виданих адвокату Шумейко І. П., який здійснював представництво Відповідача у даній справі; копії актів здачі-прийняття наданих послуг, згідно з якими розмір гонорару за представництво інтересів Відповідача у справі № 908/1151/19 склав 21 500 грн.; копії платіжних доручень про перерахування на підставі рахунків вказаної суми Відповідачем Адвокатському об`єднанню Гладкий, Яценко та Партнери ) не встановив недотримання Відповідачем ( його представниками ) вимог ч. 3 ст. 126 ГПК України та дійшов висновку про доведеність цих витрат з боку Відповідача.

Разом з тим, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Позивач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляв, співмірність витрат на правничу допомогу не спростовував.

Оскільки клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від Приазовської районної державної адміністрації в порядку ст. 126 ГПК України не надходило, що виключає можливість суду самостійно ( без вказаного клопотання ) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Позивача на користь Відповідача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 21 500 грн.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 922/1350/18.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами частин 5, 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приазовської районної державної адміністрації залишити без задоволення .

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приазовську районну державну адміністрацію.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19, в частині розподілу судових витрат - змінити шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути з Приазовської районної державної адміністрації, ідентифікаційний код юридичної особи 02126366 ( 72401, Запорізька область, смт. Приазовське, вул. Покровська, буд. 31) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агротіс, ідентифікаційний код юридичної особи 31692092 ( 72454, Запорізька область, Приазовський район, село Степанівка Перша, вул. Мартинова, буд. 1-А) суму 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, про що видати наказ..

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 30.09.2019 р. у справі № 908/1151/19 залишити без змін.

Стягнути з Приазовської районної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у розмірі 2 881 грн. 50 коп. та суму 21 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом справи в суді апеляційної інстанції, про що видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17.02.2020 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус