РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020Справа № 924/1094/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного підприємства Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-Українська будівельна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардіфаст"

про стягнення 219 970, 86 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області з позовом звернулось Приватне підприємство Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-Українська будівельна компанія" (далі - ПП "ЗУБК", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардіфаст" (далі - ТОВ "Хардіфаст", відповідач-1) про стягнення вартості непоставленого товару у сумі 219 970, 86 грн. та до Фізичної особи-підприємця Чорноконя Олександра Миколайовича (далі - ФОП Чорноконь О.М., відповідач-2) про стягнення моральної шкоди у сумі 1 000,00 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що згідно з досягнутою між ПП "ЗУБК" та ТОВ "Хардіфаст" домовленістю за участі ФОП Черноконя О.М. позивачем була здійснена попередня оплата відповідачу-1 вартості обрізного пиломатеріалу та металочерепиці (продукції) у сумі 466 625,28 грн. Однак, ТОВ "Хардіфаст" порушило свої зобов`язання, продукцію поставило позивачу частково - на суму 248 953,93 грн., тому іншу частину вартості непоставленого товару просив стягнути з відповідача-1, а з ФОП Чорноконя О.М. моральну шкоду - у сумі 1 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.10.2019 р. позовні вимоги ПП "ЗУБК" були роз`єднані у окремі провадження шляхом виділення, при цьому розгляд позовної вимоги ПП "ЗУБК" до ФОП Чорноконя О.М. про стягнення моральної шкоди у сумі 1 000,00 грн. вирішено здійснювати Господарським судом Хмельницької області, а позовні вимоги - до ТОВ "Хардіфаст" про стягнення заборгованості у сумі 219 970,86 грн. були виділені в окреме провадження із присвоєнням номеру справи автоматизованою системою документообігу № 924/1094/19.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.10.2019 р. матеріали позову № 924/1094/19 ПП "ЗУБК" до ТОВ "Хардіфаст" про стягнення заборгованості у сумі 219 970,86 грн. були направлені за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2019 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Отже, на розгляді Господарського суду міста Києва перебувають позовні вимоги ПП "ЗУБК", заявлені до ТОВ "Хардіфаст", про стягнення вартості непоставленого товару у сумі 217 671,35 грн., інфляційного збільшення боргу у сумі 2 151,48 грн. та 3 % річних у сумі 148,03 грн., що разом складає 219 970,86 грн.

Відповідач у строк, визначений законом, надав відзив, у якому проти позовних вимог заперечив, зазначив, що на виконання домовленості сторін ТОВ "Хардіфаст" здійснило належну поставку позивачу товару на суму 466 620,00 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними № РН-0000005 від 26.04.2019 р., № РН-0000007 від 31.05.2019 р., № РН-0000010 від 08.08.2019 р. Вважав позов безпідставним та просив відмовити у його задоволенні.

Також відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін. Проте, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2019 р. у вказаному клопотанні ТОВ "Хардіфаст" судом було відмовлено з підстав його необгрунтованості.

Розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що між ПП "ЗУБК" (замовник) та ТОВ "Хардіфаст" (постачальник) була досягнута усна домовленість, згідно з якою відповідач зобов`язався поставити позивачу продукцію (обрізний пиломатеріал та металочерепицю), а позивач зобов`язався його прийняти та оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 Цивільного кодексу України).

Так, судом встановлено, що на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактури № СФ-0000002 від 26.04.2019 р. та № СФ-0000003 від 21.05.2019 р. позивач перерахував відповідачу попередню оплату за замовлену продукцію у загальній сумі 466 625,28 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3171 від 26.04.2019 р., № 3238 від 21.05.2019 р., № 3237 від 21.05.2019 р.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на суму перерахованої позивачем передоплати відповідач частково здійснив поставку обумовленої сторонами продукції, а саме - поставив товар (обрізний пиломатеріал та металочерепицю) на загальну суму 466 620,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000005 від 26.04.2019 р., № РН-0000007 від 31.05.2019 р., № РН-0000010 від 08.08.2019 р., підписаними обома сторонами без зауважень. При цьому, з указаних видаткових накладних вбачається, що поставка ТОВ "Хардіфаст" продукції здійснювалась відповідно до оплачених позивачем рахунків № СФ-0000002 від 26.04.2019 р. та № СФ-0000003 від 21.05.2019 р., а тому суд приймає ці видаткові накладні у якості належних та вірогідних доказів відповідно до ст. 76, 79 ГПК України.

Отже, непоставленою відповідачем залишилась продукція на суму 5,28 грн., чого не заперечував і відповідач, тому доводи позивача про те, що вартість непоставленого товару склала 217 671,35 грн. спростовується матеріалами справи.

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки відповідачем поставка продукції на суму 5, 28 грн. не була здійснена, то вказана сума має бути повернута позивачу, відтак, вимоги ПП "ЗУБК" про стягнення вартості непоставленого товару підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу у сумі 2 151,48 грн. та 3 % річних у сумі 148,03 грн., нарахованих за простроченння зобов`язання, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на підставі якої позивач звертається з указаною вимогою, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто норма вказаної статті застосовується у разі виникнення між сторонами грошового зобов`язання, проте, як зазначалось вище, зобов`язання у відповідача в даному випадку виникло не грошове, а з приводу поставки товару за договором купівлі-продажу, від виконання якого позивач відмовився, надіславши позивачу вимогу № 43 від 10.07.2019 р. про повернення коштів. З указаного суд робить висновок, що повернення попередньої оплати не є грошовим зобов`язанням, яке було передбачене договором та було порушене відповідачем. Отже, на попередню оплату не може нараховуватись інфляційна складова боргу та 3 % річних, оскільки порушенням зобов`язання в даному випадку є непоставка товару, яка за своєю правовою природою є негрошовим зобов`язанням.

За таких обставин суд вважає вимоги про стягнення матеріальних втрат на підставі ст. 625 ЦК України необґрунтованими, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного підприємства Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-Українська будівельна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардіфаст" про стягнення 219 970, 86 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хардіфаст" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6А, кв. 30, ідентифікаційний код 40425227) на користь Приватного підприємства Приватна виробничо-комерційна фірма "Західно-Українська будівельна компанія" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 6А, ідентифікаційний код 34593390) попередню оплату у сумі 5 (пять) грн. 28 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 0,08 (вісім) коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 18 лютого 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.