ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2020 р. Справа№ 910/17845/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання: Нікітенко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн - 11"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" про забезпечення позову

у справі 910/17845/19 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11"

до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

про визнання пункту договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, Фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва про відмову в забезпеченні позову у справі № 910/17845/19 та прийняти нову ухвалу, якою: 1. Заборонити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" вчиняти одностороннє розірвання Договору фінансового лізингу № 4С16083ЛИ від 16.09.2016 укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11"; 2. Заборонити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" вчиняти дії щодо стягнення майна, яке є предметом договору фінансового лізингу № 4С16083ЛИ від 16.09.2016 укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11".

Скаржник не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає, що він суперечить нормам чинного законодавства.

Скаржник вказує на те, що забезпечення позову є співмірним, адже ним сплачено значні суми лізингових платежів в погашення вартості предмета лізингу і незаконне вилучення майна на підставі незаконного пункту договору про одностороннє розірвання порушить його майнові права, для відновлення яких потрібно буде ще раз звертатись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2020 справу № 910/17845/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн - 11" відповідає вимогам статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Одночасно скаржником при поданні апеляційної скарги було заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 справі № 910/17845/19, оскільки оскаржувана ухвала була отримана скаржником лише 24.12.2019.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований ст. 119 ГПК України відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суд, розглянувши клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Суддя-доповідач доповів колегії суддів про закінчення проведення підготовчих дій та про необхідність призначення справи до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі № 910/17845/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі 910/17845/19. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено до розгляду апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі 910/17845/19. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 13.02.2020.

11.02.2020 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зазначив про те, що необхідність забезпечення позову через те, що позивач сплатив значні суми лізингових платежів і розірвання договору порушить його майнові права, є безпідставним., враховуючи також те, що власником майна, чиї права порушені, є безпосередньо відповідач. Відповідач вважає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 обгрунтовано встановлено, що заявником не надано належних доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим рішення суду в разі задоволення його позову, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020, у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Ткаченка Б.О., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17845/19.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2020 справу № 910/17845/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 у справі № 910/17845/19 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

В судове засідання 13.02.2019 представники позивача та відповідача не прибули.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали оскарження, доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовної заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання пункту договору недійсним.

Одночасно, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" вчиняти одностороннє розірвання договору фінансового лізингу № 4С16083ЛИ від 16.09.2016, укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" та заборонити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" вчиняти дії щодо стягнення (витребовування, повернення, вилучення) майна, яке є предметом договору фінансового лізингу № 4С16083ЛИ від 16.09.2016 укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Також у заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що вважає таке забезпечення позову співмірним, адже станом на сьогодні позивач сплатив значні суми лізингових платежів в погашення вартості предмета лізингу і незаконне вилучення майна на підставі незаконного пункту договору про одностороннє розірвання порушить його майнові права, для відновлення яких потрібно буде ще раз звертатись до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у даній справі в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" про забезпечення позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги та вважає правильним, правомірним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства, висновок Господарського суду міста Києва про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи викладене та наступне.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, як і пов`язаності предмета спору із заявленими вимогами про забезпечення позову, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, оскільки заявником не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Фактично доводи апеляційної скарги дублюють заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі № 910/17845/19 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі № 910/17845/19 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі № 910/17845/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 у справі № 910/17845/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн-11".

4. Матеріали оскарження ухвали у справі № 910/17845/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно зі ст. 255, п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич