11 лютого 2020 року Справа № 913/669/19
м. Харків Провадження № 3/913/669/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Чигриної Є.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом
Кремінської міської ради, м. Кремінна Луганської області
до Фізичної особи-підприємця Сущика Анатолія Григоровича, м. Кремінна Луганської області
про стягнення 115 607 грн. 00 коп.
в присутності представників учасників справи:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
Кремінська міська рада звернулась до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Сущика Анатолія Григоровича про стягнення збитків за користування земельною ділянкою в сумі 115 607 грн. 00 коп.
На обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що 20.10.2001 між Кремінською міською радою та фізичною особою-підприємцем Сущиком Анатолієм Григоровичем укладений договір оренди землі для утримання виробництва столярних виробів площею 0,2879 га, термін дії якого сплинув 26.10.2011. За письмовою заявою відповідача щодо поновлення договору оренди землі Кремінською міською радою прийняте рішення від 25.01.2012 № 19/31 "Про поновлення договору оренди землі від 26.10.2001 (з доповненнями) ПП Сущик А.Г.", яким вирішено поновити з 26.10.2011 договір оренди землі на 5 років, але вказане рішення до теперішнього часу відповідачем не виконане. Отже, у випадку неукладення договору оренди, як правової підстави для користування земельною ділянкою з вини користувача, настають наслідки, передбачені ст. 157 Земельного кодексу України і Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 184, у вигляді збитків, які відповідач повинен відшкодувати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,2879 га, яка розташована за адресою: вул. Центральна, 170, м. Кремінна Луганської області, в сумі 115 607 грн. 00 коп.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/669/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 14.01.2020.
13.01.2020 від позивача у справі - Кремінської міської ради за супровідним листом від 10.01.2020 № 44-04-19/03-16 надійшли додаткові докази, які приймаються судом до розгляду та долучаються до матеріалів справи.
Позивач правом на участь у судовому засіданні 14.01.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 18.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач відзив не надав, правом на участь у судовому засіданні 14.01.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 20.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою суду від 14.01.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 28.01.2020.
21.01.2020 на адресу суду від позивача у справі - Кремінської міської ради за супровідним листом від 14.01.2020 № 03-06-02/3407 надійшли додаткові докази, зокрема, копія акту передачі та прийому об`єкта оренди, копія заяви відповідача про поновлення договору оренди, які приймаються судом до розгляду та долучаються до матеріалів справи.
Позивач правом на участь у судовому засіданні 28.01.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 21.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач відзив не надав, правом на участь у судовому засіданні 28.01.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 22.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою суду від 28.01.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 11.02.2020.
Позивач правом на участь у судовому засіданні 11.02.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 31.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач відзив не надав, правом на участь у судовому засіданні 28.01.2020 не скористався. Ухвала суду від 28.01.2020 надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , проте на час розгляду справи інформація щодо одержання чи неодержання вказаної ухвали відповідачем відсутня.
Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 06.02.2001 Виконавчим комітетом Кремінської міської ради прийнято рішення № 97 "Про надання земельної ділянки в оренду для утримання придбаного об`єкта Сущику А.Г. " (аркуш справи 30), пунктом 1 якого вирішено припинити право користування СП Кремінський райкоопзаготпромстрой земельною ділянкою площею 1,3050 га по вул. Октябрьська, 170 , яка використовується для утримання проданого Сущику А.Г. цеху по переробці м`ясопродуктів.
Рішенням Виконавчого комітету Кремінської міської ради від 10.09.2001 № 648 "Про затвердження технічної документації по винесенню меж земельної ділянки в натурі Сущик А.Г ." затверджено Сущику А.Г. межі земельної ділянки, збільшивши площу території на 0,2260 га. Загальна площа ділянки складає 0,2879 га (аркуш справи 31).

На виконання вищезазначених рішень, 12.10.2001 між Кремінською міською радою і фізичною особою-підприємцем Сущиком А.Г. укладено договір оренди землі (аркуші справи 7-12), за яким відповідачу передано в оренду земельну ділянку площею 0,2879 га за адресою: м. Кремінна, вул. Октябрьська, 170 для підприємницької діяльності - утримання цеху по переробці деревини.

Як вбачається із змісту укладеного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки відсутня. Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 0,180 гривень за рік за кожний квадратний метр з застосуванням коефіцієнту індексації вартості землі. Періодичність внесення орендної плати - кожного місяця 1/12 частини плати. Розрахунки закінчуються не пізніше 15 числа наступного місяця після розрахункового.

Договір укладено на 10 років, починаючи з дати реєстрації договору.

Договір зареєстрований Кремінською міською радою, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2001 за № 2н, тобто термін дії договору становить з 26.10.2001 по 26.10.2011.

Факт передачі земельної ділянки відповідачу підтверджується підписаним актом передачі та прийому земельної ділянки в натурі від 12.10.2001 (аркуш справи 42).

Відповідач звернувся до Кремінської міської ради з заявою про поновлення договору оренди, яка зареєстрована 22.12.2011 за № 1013 (аркуш справи 43).

25.01.2012 Кремінська міська рада прийняла рішення № 19/31 "Про поновлення договору оренди землі від 26.10.2001 ПП Сущик А.Г.", яким поновила приватному підприємцю Сущику А.Г. з 26.10.2011 (дати закінчення дії договору оренди з доповненнями) на 5 років договір оренди від 26.10.2001 на земельну ділянку площею 0,2879 га, яка знаходиться в м. Кремінна, вул. Октябрьська, 170, для підприємницької діяльності - утримання цеху по переробці деревини (аркуш справи 13).

Відповідно до п. 2 вказаного рішення встановлено, що з 26.10.2011 річну орендну плату за земельну ділянку з урахуванням існуючої на 2011 рік індексації в розмірі 9 910 грн. 67 коп. (що становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки) з застосуванням наступної індексації відповідно до нормативних актів на наступні роки, з правом перегляду орендної плати один раз у три роки та внесення щомісяця 1/12 частини встановленої плати протягом 30 календарних днів місяця наступного за звітним. За несвоєчасну сплату орендної плати нараховується пеня на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Згідно п. 3 зазначеного рішення орендарю необхідно в тримісячний строк привести договір оренди землі від 26.10.2001 до форми згідно норм чинного законодавства за допомогою організації, яка має право на проведення землевпорядних робіт, та провести у встановленому законом порядку реєстрацію договору оренди землі.

Відповідач належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим Кремінській міській раді у період з 27.10.2011 по 01.11.2019 завдано збитків в розмірі 115 607 грн. 00 коп., тому позивач з посиланням на ст. 22 ЦК України звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з п. "д" ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом указаних приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Частина 1 ст. 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодовування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. "в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що між Кремінською міською радою та фізичною особою-підприємцем Сущиком А.Г. було укладено договір оренди землі площею 0,2879 га для утримання цеху по переробці деревини строком до 26 жовтня 2011 року. З 27 жовтня 2011 року відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачує, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

Отже, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

З огляду на викладене, місцевий суд зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є за своїм змістом кондикційними, а не деліктними, тому підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постановах від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 06.02.2019 у справі № 922/587/18 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 686/18993/17-ц.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. Втім, на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, тому суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин приписи статей 1212-1214 ЦК України. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Проте, для вирішення спору про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за земельну ділянку, необхідно з`ясувати, зокрема, чи є земельна ділянка об`єктом цивільних прав, а також обґрунтованість порядку та підстав нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою.

За змістом ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Законом України "Про Державний земельний кадастр" визначено правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

За змістом ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 9 вказаного Закону).

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

При цьому, у ст. 15 зазначеного Закону наведено перелік відомостей про земельні ділянки, за змістом якого до Державного земельного кадастру включаються такі відомості: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в ч. 2 ст. 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Судом встановлено, що земельна ділянка по вул. Октябрьській, 170 у м. Кремінна не має ні визначених меж, ні кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру, а отже ця земельна ділянка не може вважатися сформованим об`єктом цивільних прав у розумінні положень ст. 791 Земельного кодексу України, що виключає можливість обчислення суми безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

Крім того, відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім сторін внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За змістом п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України і ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (ст. 1 Закону України "Про оцінку земель").

Згідно ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій" (ст. 18 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів регламентовано Методикою нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213.

За приписами ст.ст. 20, 21 Закону України "Про оцінку земель" за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, яка підлягає державній експертизі відповідно до закону.

Технічна документація, зокрема, містить визначення середньої (базової) вартості одного квадратного метра земель населеного пункту, середньої для економіко-планувальної зони вартості одного квадратного метра земель різного функціонального використання та схему зон впливу локальних факторів, які виявляються в межах окремої земельної ділянки.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Частиною 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За приписами п. 21 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель.

Тобто, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями ст. 288 Податкового кодексу України.

Отже, системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Проте, в даному випадку, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, позивачем не було надано до суду технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку за твердженням позивача займає відповідач.

Наданий позивачем розрахунок також не містить даних щодо технічної документації земельної ділянки та Витягу з нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка від 09.01.2020 № 03-06-02/51 (аркуш справи 34), надана Землевпорядним відділом Виконавчого комітету Кремінської міської ради, в якій зазначено, що земельна ділянка площею 0,2879 га, розташована за адресою: м. Кремінна, вул. Центральна (колишня - Октябрьська), 170, не сформована та відсутня у Державному земельному кадастрі, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний. У зв`язку з відсутністю земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відсутні і витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на 2011-2019 роки.

Разом з тим, як було зазначено вище, суд кваліфікував заявлені позивачем вимоги як безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за земельну ділянку, у зв`язку з чим нарахування мають здійснюватись позивачем саме на підставі технічної документації та Витягу з нормативної грошової оцінки землі.

Позивачем в наданому розрахунку зазначена категорія землі - землі промисловості (цех по переробці деревини), площа земельної ділянки - 2879 кв.м., нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 2011-2014 роки в розмірі 123 883 грн. 37 коп., на 2015 рік - 154 717 грн. 46 коп., на 2016 рік - 221 798 грн. 16 коп., на 2017-2019 роки - 235 041 грн. 56 коп., коефіцієнт орендної плати 8%.

При цьому, інформація щодо джерел застосування показників в наданому розрахунку матеріали справи не містять.

Таким чином, з розрахунку позивача неможливо встановити чи правильними є застосовані останнім коефіцієнти, площа та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені як вихідні дані для розрахунку розміру орендної плати.

Враховуючи положення ст. 791 Земельного кодексу України та статей 20, 23 Закону України "Про оцінку земель", беручи до уваги обставини щодо відсутності будь-яких доказів виділення земельної ділянки, її кадастрового номеру та площі, тобто доказів формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а також, що наданий позивачем розрахунок не містить даних щодо технічної документації земельної ділянки та витягу з нормативної грошової оцінки землі, що виключає можливість обчислення розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання позову в сумі 1 921 грн. 00 коп. покладається на позивача.

У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.У задоволенні позовних вимог Кремінської міської ради до фізичної особи-підприємця Сущика Анатолія Григоровича про стягнення 115 607 грн. 00 коп. відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

4.Повний текст рішення складено і підписано - 17.02.2020.

Суддя А.В. Секірський