ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

17.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5850/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Ліфлянчик С.І.;

від відповідача: Слюта В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" (м. Костянтинівка, Донецької області)

до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором про придбання матеріально-технічних ресурсів №1420-193-09 від 29.11.2016 у розмірі 558 грн. 74 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 05.02.2020)

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Завод обважнювачів" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) заборгованість за договором про придбання матеріально-технічних ресурсів № 1420-193-09 від 29.11.2016 у загальному розмірі 1 386 147 грн. 23 коп.

Ціна позову, на момент звернення з ним до суду, складалася з наступних сум:

- 1 285 827 грн. 78 коп. - основний борг;

- 84 159 грн. 56 коп. - пеня;

- 8 248 грн. 12 коп. - інфляційні втрати;

- 7 911 грн. 77 коп. - 3% річних.

Також позивач просив суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 792 грн. 21 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем (покупцем) зобов`язань за договором про придбання матеріально-технічних ресурсів № 1420-193-09 від 29.11.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем в період з червня 2019 року по серпень 2019 року товару та, відповідно, наявністю боргу у сумі 1 285 827 грн. 78 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 7.2. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 24.08.2019 по 06.12.2019 в сумі 84 159 грн. 56 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з 24.08.2019 по 06.12.2019 у сумі 8 248 грн. 12 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 24.08.2019 по 06.12.2019 в сумі 7 911 грн. 77 коп.

Ухвалою суду від 12.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 09.01.2019.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 122/20 від 02.01.2020), в якому він заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- відповідно до пункту 6.4. договору постачальник зобов`язується надати покупцю до початку приймання ресурсів оригінали наступних документів: рахунок на оплату ресурсів; транспортні та супровідні документи, сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником); пакувальні документи; сертифікат санітарно - гігієнічного висновку і сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законом випадках); акт приймання передачі ресурсів (в 2-х екземплярах), оформлений зі сторони постачальника; оригінали сертифіката якості і ВМД або їх копії, завірені належним чином, при умові поставки імпортного ресурсу;

- позивач не надав суду доказів надання відповідачу рахунків, транспортних та супровідних документів і акту приймання-передачі ресурсів (в 2-х екземплярах), оформлених зі сторони постачальника та переданих відповідачу;

- відсутність факту виставлення рахунку відповідачу, як підстави для оплати товару, автоматично робить неможливим задоволення позовних вимог позивача;

- згідно з пунктом 6.5. договору зобов`язання постачальника по поставці ресурсів не вважаються виконаними до надання документів, зазначених в пункті 6.4. договору;

- у перелічених видаткових накладних зазначена відповідальна особа за здійснення господарської операції від покупця Смірнов С.Є., але позивачем не надано доказів наявності правових підстав на вчинення господарської операції від імені юридичної особи саме вказаним представником;

- позивачем не підтверджено факт здійснення поставки за договором необхідними первинними документами, а саме: надані позивачем документи не можуть підтвердити факт та дату поставки ресурсів, оскільки за договором ресурси поставляються залізничним транспортом та згідно з пунктом 9 специфікацій № 10 та № 11 до договору датою поставки вважається дата штампа станції відправлення в залізничній накладній;

- позивачем до позовної заяви надано розрахунок неустойки, який не відповідає порядку розрахунку, встановленому договором і законодавством, а саме: 1) при розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат неправильно визначено кількість днів прострочення, оскільки не зазначено і не підтверджено документально дату поставки (дата поставки за договором є дата штампа станції відправлення в залізничній накладній), від якої має рахуватись кількість днів прострочення; 2) при розрахунку пені за прострочення оплати за договором (пункт 7.2.) позивач не застосував період порушення строків оплати понад 30-ть календарних днів, встановлених договором; 3) у розрахунку пені застосований розмір подвійної облікової ставки НБУ, тоді як згідно з пунктом 7.2. договору сторонами погоджено розмір неустойки - 0,04%, що є значно меншим, ніж подвійна облікова ставка НБУ. Позивач зобов`язаний надати розрахунок неустойки до позовної заяви, який має відповідати умовам договору і чинному законодавству.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. суду № 514/20 від 08.01.2020), яке в подальшому надійшло в оригіналі (вх. суду № 757/20 від 09.01.2020), в якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у розгляді інших судових справ, на підтвердження чого було долучено витяг з сайту "Судова влада".

Від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду №634/20 від 08.01.2020), в якій позивач зазначив, що під час подання позовної заяви ним помилково було вказано частину вже оплачених видаткових накладних і одночасно не зазначено не оплачені накладні, у зв`язку з чим позивач у заяві просить суд стягнути з відповідача:

- 1 467 123 грн. 84 коп. - основного боргу;

- 18 020 грн. 75 коп. - пені;

- 558 гривен 74 коп. - інфляційні втрати;

- 7 354 гривні 93 коп. - 3% річних.

Також позивач просив суд стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. 00 коп. Вимоги, викладені у заяві про збільшення розміру позовних вимог обґрунтовані порушенням відповідачем (покупцем) зобов`язань за договором про придбання матеріально-технічних ресурсів № 1420-193-09 від 29.11.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставлених позивачем в період з серпня 2019 року по вересень 2019 року ресурсів та, відповідно, наявністю боргу у сумі 1 467 123 грн. 84 коп. Так, поставка позивачем неоплачених відповідачем ресурсів в рамках специфікації № 11 від 26.06.2019 підтверджується наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна № 1590 від 02.08.2019, строк оплати 16.10.2019;

- видаткова накладна № 1593 від 05.08.2019, строк оплати 20.10.2019;

- видаткова накладна № 1608 від 06.08.2019, строк оплати 21.10.2019;

- видаткова накладна № 1784 від 02.09.2019, строк оплати 17.11.2019;

- видаткова накладна № 1793 від 03.09.2019, строк оплати 18.11.2019;

- видаткова накладна № 1827 від 09.09.2019, строк оплати 24.11.2019. Відповідно до пункту 7.2. договору в разі порушення більш на 30 календарних днів строків оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період. Таким чином, позивачем за період з 17.11.2019 по 08.01.2020 нарахована пеня в сумі 18 020 грн. 75 коп. Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з 17.11.2019 по 08.01.2020 у сумі 558 грн. 74 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 17.11.2019 по 08.01.2020 в сумі 7 354 грн. 93 коп.

Отже, відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 08.01.2020 загальна сума за порушення покупцем зобов`язань по оплаті поставленого товару з урахуванням пені, 3% річних від простроченої суми, суми інфляційного збільшення становить 1 493 058 грн. 26 коп.

Під час подання заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем було доплачено судовий збір в сумі 1 609 грн. 66 коп. (а.с.109).

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки заява позивача про збільшення позовних вимог подана позивачем з додержанням вимог статті 46 Господарського процесуального кодексу України, не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, оплачена судовим збором у встановленому порядку та розмірі, судом вказана заява була прийнята до розгляду.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 642/20 від 08.01.2020), в якому він просив суд провести судове засідання, призначене на 09.01.2020, за відсутності позивача та його адвоката, а також прийняти та задовольнити заяву про збільшення розміру позовних вимог від 08.01.2020.

У підготовче засідання 09.01.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотання позивача про проведення вказаного судового засідання без його участі та наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Також судом зауважено, що заява про збільшення розміру позовних вимог направлена відповідачу лише 08.01.2020, отже існувала необхідність надання часу відповідачу для підготовки відзиву на позовну заяву, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд був позбавлений можливості вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України. Отже, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, господарський суд вважав за необхідне відкласти підготовче засідання у справі.

Так, ухвалою суду від 09.01.2020 підготовче засідання було відкладено на 05.02.2020.

Від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. суду № 5783/20 від 05.02.2020), в якій позивач зазначив, що відповідачем 03.02.2020 погашена сума основного боргу у розмірі 1 467 123 грн. 84 коп., але у зв`язку з порушенням зобов`язань по своєчасній оплаті поставленого товару позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період прострочення з 17.11.2019 по 08.01.2020 у сумі 558 грн. 74 коп.; також позивач просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 1 929 грн. 38 коп.

Оскільки заява позивача про зменшення позовних вимог подана позивачем з додержанням вимог статті 46 Господарського процесуального кодексу України, не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, оплачена судовим збором у встановленому порядку та розмірі, судом вказана заява була прийнята до розгляду.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 5813/20 від 05.02.2020), в якій він просив суд продовжити строк підготовчого провадження та відкласти розгляд справи на іншу дату, посилаючись на те, що на даний час між відповідачем та позивачем розпочато перемовини щодо врегулювання спору мирним шляхом, оскільки відповідачем було погашено основний борг за спірним договором та для врегулювання спірних питань та встановлення умов мирової угоди необхідний додатковий час.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 5786/20 від 05.02.2020), в якому він просив суд судові витрати в розмірі 1 929 грн. 38 коп. покласти на відповідача та у зв`язку із зменшенням позивачем суми позовних вимог повернути позивачу з державного бюджету суму судового збору в розмірі 20 466 грн. 50 коп. та у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі на 5 грн. 99 коп., повернути позивач з державного бюджету суму судового збору в розмірі 5 грн. 99 коп.

У підготовче засідання 05.02.2020 з`явились представники позивача та відповідача.

Представниками позивача та відповідача було повідомлення про проведення між сторонами перемовин щодо мирного врегулювання спору.

Враховуючи вказане, у зв`язку з неможливістю розглянути у даному судовому засіданні питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 05.02.2020 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, а саме: по 11.03.2020 включно та відкладено підготовче засідання на 17.02.2020.

Від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі (вх. суду №7691/20 від 17.02.2020), в якій він просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що відповідачем було добровільно погашено заявлену позивачем до стягнення суму основного боргу, на підтвердження чого до матеріалів справи було долучено платіжні доручення.

У судове засідання 17.02.2020 з`явилися представники позивача та відповідача з`явилися.

У судовому засіданні 17.02.2020 представниками позивача та відповідача було повідомлено про погашення відповідачем у добровільному порядку заборгованості за договором про придбання матеріально-технічних ресурсів № 1420-193-09 від 29.11.2016 та підтверджено відсутність предмету спору по справі.

Отже, представники позивача та відповідача у судовому засіданні 17.02.2020 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується первісна та зустрічна позовні заяви, розглянувши подану заяву про закриття провадження у справі, перевіривши повноваження представника позивача на вчинення дій щодо її підписання, заслухавши представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 29.11.2016 між Приватним акціонерним товариством "Завод обважнювачів" (далі - постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - покупець, відповідач) укладено договір на придбання матеріально-технічних ресурсів № 1420-193-1 (далі - договір, а.с.11-18), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити матеріали (далі - ресурси) відповідно до специфікації до договору на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

У пунктах 10.3. та 10.4. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, що мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог). Договір діє по 31.12.2017. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) по договору.

Доказів визнання недійсними, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладені правочини за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, які підпадають під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 2.1. договору кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною (далі - специфікація).

Поставка ресурсів здійснюється по цінам, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані в специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та наші видатки постачальника пов`язані з поставкою ресурсів (пункт 4.1. договору).

Згідно з пунктом 4.3. договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, поставка яких здійснюється відповідно до доданих до нього специфікацій.

Найменування товару, умови його поставки та оплати були узгоджені позивачем та відповідачем у відповідних специфікаціях, зокрема:

1) специфікація № 10 - вартість ресурсів поставлених у відповідності до даної специфікації складає 833 780 грн. 64 коп., строк оплати поставлених ресурсів: протягом 75 календарних днів від дати поставки ресурсів (а.с.19);

2) специфікація № 11 - вартість ресурсів поставлених у відповідності до даної специфікації складає 1 672 682 грн. 40 коп., строк оплати поставлених ресурсів: протягом 75 календарних днів від дати поставки ресурсів (а.с.20).

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

У відповідності до частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Так, у розділі 5 "Умови платежу" сторони погодили наступні умови:

- оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі (пункт 5.1. договору);

- оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися протягом строку, вказаного в специфікації, який вираховується з моменту поставки ресурсів (пункт 5.2. договору);

- датою оплати ресурсів вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (пункт 5.3. договору).

Як було зазначено вище, у специфікаціях був визначений наступний порядок розрахунку за поставлені ресурси (товар): протягом 75 календарних днів від дати поставки ресурсів.

Як вказував позивач, відповідачем були порушені зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної оплати поставлених позивачем в період з серпня 2019 року по вересень 2019 року ресурсів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1 467 123 грн. 84 коп.

Так, поставка позивачем неоплачених відповідачем ресурсів в рамках специфікації №11 від 26.06.2019 підтверджується наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна № 1590 від 02.08.2019, строк оплати 16.10.2019;

- видаткова накладна № 1593 від 05.08.2019, строк оплати 20.10.2019;

- видаткова накладна № 1608 від 06.08.2019, строк оплати 21.10.2019;

- видаткова накладна № 1784 від 02.09.2019, строк оплати 17.11.2019;

- видаткова накладна № 1793 від 03.09.2019, строк оплати 18.11.2019;

- видаткова накладна № 1827 від 09.09.2019, строк оплати 24.11.2019.

Таким чином, сума заборгованості за поставлений на користь відповідача товар станом на момент подання заяви про збільшення розмір позовних вимог від 08.01.2020 до суду складала 1 467 123 грн. 84 коп.

Відповідно до пункту 7.2. договору в разі порушення більш на 30 календарних днів строків оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

Враховуючи вказане, позивачем за період з 17.11.2019 по 08.01.2020 нарахована пеня в сумі 18 020 грн. 75 коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період з 17.11.2019 по 08.01.2020 у сумі 558 грн. 74 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 17.11.2019 по 08.01.2020 в сумі 7 354 грн. 93 коп.

В подальшому, позивач зменшив свої позовні вимоги, у зв`язку з тим, що відповідачем була погашена сума основного боргу у розмірі 1 467 123 грн. 84 коп. та у позасудовому порядку вирішений спір щодо стягнення пені та 3% річних, але у зв`язку з порушенням зобов`язань по своєчасній оплаті поставленого товару позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за загальний період прострочення з 17.11.2019 по 08.01.2020 у сумі 558 грн. 74 коп.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, позивачем було подано заяву про закриття провадження у справі, в якій він просив суд:

- закрити провадження у справі щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" 1 467 123 грн. 84 коп. - основного боргу, 558 грн. 74 коп. - інфляційних втрат;

- повернути судовий збір у розмірі 22 401 грн. 87 коп., що був сплачений за платіжним дорученням № 9697 від 04.12.2019 на суму 20 792 грн. 21 коп. та платіжним дорученням №10062 від 03.01.2020 на суму 1 609 грн. 66 коп. Вказана заява обґрунтована тим, що відповідачем було добровільно погашено заявлену позивачем до стягнення основну суму заборгованості у розмірі 1 467 123 грн. 84 коп., а також щодо заявлених до стягнення нарахувань у вигляді інфляційних втрат між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості про здійснення розрахунку у позасудовому порядку.

У зв`язку із викладеним, позивач зазначає, що на теперішній час відсутній предмет спору, а тому на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем погашено суму основного боргу у розмірі 1 467 123 грн. 84 коп. наступними платіжними дорученнями:

- № від 03.02.2020 на суму 68 519 грн. 52 коп. (а.с.141);

- № від 03.02.2020 на суму 350 860 грн. 25 коп. (а.с.146);

- № від 03.02.2020 на суму 139 356 грн. 61 коп. (а.с.142);

- № від 03.02.2020 на суму 209 085 грн. 30 коп. (а.с.143);

- № від 03.02.2020 на суму 350 054 грн. 14 коп. (а.с.145);

- № від 03.02.2020 на суму 349 248 грн. 02 коп. (а.с.144).

Крім того, позивачем у заяві про закриття провадження у справі вказано про врегулювання між сторонами спору щодо заявлених до стягнення нарахувань у вигляді пені, інфляційних втрат та відсотків річних. При цьому, судом враховано наявність відповідних повноважень представника позивача, який підписав подану до суду заяву про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, господарський суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі № 904/5850/19 не суперечить чинному законодавству та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Суд відзначає, що відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що представникам позивача та відповідача було роз`яснено у судовому засіданні 17.02.2020.

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову, на момент звернення із ним до суду, становила 11 386 147 грн. 23 коп., отже під час звернення із ним позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 20 792 грн. 21 коп. (а.с. 86). В подальшому, позивач збільшив свої позовні вимоги до 1 493 058 грн. 26 коп., у зв`язку з чим доплатив судовий збір в сумі 1 609 грн. 66 коп. (з переплатою 6 грн. 00 коп.). Отже, позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 22 401 грн. 87 коп. відповідно до платіжних доручень № 9697 від 04.12.2019 на суму 20 792 грн. 21 коп. та №10062 від 03.01.2020 на суму 1 609 грн. 66 коп. (а.с. 86, 109).

В той же час, відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Як було вказано вище, у заяві про закриття провадження у справі позивачем було заявлено клопотання про повернення з бюджету судового збору в сумі 22 401 грн. 87 коп., з яких судовий збір в розмірі 5 грн. 99 коп. внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, а також наявність клопотання позивача щодо повернення судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 22 401 грн. 87 коп., оскільки в частині вимог позивачем подано заяву про їх зменшення, в іншій частині - провадження у справі закривається з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/5850/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод обважнювачів" до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості за договором про придбання матеріально-технічних ресурсів №1420-193-09 від 29.11.2016 у розмірі 558 грн. 74 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 05.02.2020).

Повернути Приватному акціонерному товариству "Завод обважнювачів" (85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вулиця Олекси Тихого, будинок 99; ідентифікаційний код 00136751) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 22 401 (двадцять дві тисячі чотириста одна) грн. 87 коп., сплачений згідно з платіжними дорученнями № 9697 від 04.12.2019 на суму 20 792 грн. 21 коп. та № 10062 від 03.01.2020 на суму 1 609 грн. 66 коп., оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 17.02.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений і підписаний - 18.02.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко