РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2020Справа № 910/643/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний"

до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 303 818,73 грн.

В межах справи № 44/258-б

За заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ()

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Піддубний С.О. - представник

Від відповідача не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 44/258-б про банкрутство Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на стадії процедури санації, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2013.

Приватне акціонерне товариство "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" подав на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 303818,73 грн., з яких 276 913,50грн. основного боргу, 1 011,05 грн. пені, 2,77грн. штрафу, 17 584,01грн. інфляційних втрат, 8 307,40грн. -3% річних з а Договором поставки від 20.02.2017р. № 06-14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.03.2019 (суддя Борисенко І.І.) справу № 910/643/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 303 818,73 грн. передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва для розгляду в межах справи № 44/258-б про банкрутство Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.03.2019 матеріали позовної заяви передано судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 303 818,73 грн. залишити без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 задоволено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний", ухвалу Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 скасовано, матеріали спрви № 910/643/19 направлено до Господарського суду м. Києва для розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2019 прийнято справу № 910/643/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 303 818,73 грн. до розгляду в межах справи № 44/258-б про банкрутство Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та підготовче засідання призначено на 19.08.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.08.2019 розгляд справи відкладено на 25.09.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.09.2019 розгляд справи відкладено на 16.10.2019.

Судове засідання 16.10.2019 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.10.2019 розгляд справи призначено на 18.11.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено позов Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 303 818 грн. 73 коп. в межах справи № 44/258-б до судового розгляду по суті на 09.12.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2019 розгляд справи відкладено на 15.01.2020.

У судовому засіданні 15.01.2020 представник позивача надав пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 303 818,73 грн. Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 між Публічним акціонерним товариством "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" - постачальник (далі - позивач), з однієї сторони та Дочірнім підприємством "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - замовник (далі - відповідач), з другої сторони був укладений договір поставки № 06-14 згідно умов якого позивач зобов`язувався поставляти на передавати у власність відповідача, а відповідач зобов`язувався прийняти та оплатити товар в розмірі і в терміни, передбачені договором.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що асортимент, кількість та ціна товару, що підлягає поставці згідно умов даного договору визначається у видаткових накладних.

Згідно пункту 3.1 договору загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору, відповідно до видаткових накладних, доданих до договору.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати замовником після отримання від постачальника рахунку на оплату товару та підписання сторонами видаткової накладної і передачі документів, зазначених п. 4.2 договору або поетапної оплати замовником поставленого товару відповідно до додаткової домовленості сторін.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що замовник зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар протягом 60 банківських днів з моменту отримання від постачальника документів, відповідно до п. 4.1 цього договору.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 276 913 грн. 50 коп., що підтверджується товарно-транспортними накладними № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 03.09.2017, № від 03.09.2017, № від 07.09.2017, № від 07.09.2017, № від 08.09.2017, № від 12.09.2017, № від 27.09.2017, № від 29.09.2017, а також видатковими накладними № 5971 від 31.08.2017, № 6045 від 03.09.2017, № 6215 від 07.09.2017, № 6239 від 07.09.2017, № 6282 від 07.09.2017, № 6406 від 12.09.2017, № 6984 від 27.09.2017, № 7076 від 29.09.2017.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, оплату за поставлений товар на користь позивача не здійсним.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи, а саме копіями товарно-транспортних накладних № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 31.08.2017, № від 03.09.2017, № від 03.09.2017, № від 07.09.2017, № від 07.09.2017, № від 08.09.2017, № від 12.09.2017, № від 27.09.2017, № від 29.09.2017, а також копіями видаткових накладних № 5971 від 31.08.2017, № 6045 від 03.09.2017, № 6215 від 07.09.2017, № 6239 від 07.09.2017, № 6282 від 07.09.2017, № 6406 від 12.09.2017, № 6984 від 27.09.2017, № 7076 від 29.09.2017 підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 276 913 грн. 50 коп.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.3 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений товар протягом 60 банківських днів з моменту отримання товару.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 276 913 грн. 50 коп., а строк виконання грошового зобов`язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, щоб підтверджували здійснення відповідачем розрахунків за поставлений товар.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору поставки № 06-14 від 20.02.2017 не здійсним оплату за поставлений товар, а тому, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 276 913 грн. 50 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1 011 грн. 05 коп. та штрафу в розмірі 2 грн. 77 коп., то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 7.3.7 договору у разі порушення строків оплати товару, замовник на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити останньому пеню в розмірі від суми боргу в розмірі 0,001 % від суми боргу, за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0, 001 % (сплачує одноразово) від суми боргу.

Відтак, здійснивши перевірку розрахунку пені (доданого позивачем до позовної заяви) в розмірі 1 011 грн. 05 коп. та штрафу в розмірі 2 грн. 77 коп., суд вважає дані розрахунки обґрунтованими, такими, що не суперечить положенням договору та нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 011 грн. 05 коп. та штрафу в розмірі 2 грн. 77 коп., підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 17 584 грн. 01 коп. та 3 % річних в розмірі 8 307 грн. 40 коп., то суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перевірку розрахунків 3% річних та інфляційних втрат в період з 26.12.2017 по 25.12.2018, суд вважає дані розрахунки обґрунтованими, такими, що не суперечить нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 17 584 грн. 01 коп. та 3 % річних в розмірі 8 307 грн. 40 коп. також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 11-А; ідентифікаційний код 33096517) на користь Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, 60; ідентифікаційний код 04012321) основний борг в сумі 276 913 (двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот тринадцять) грн. 50 коп., пеню в сумі 1 011 (одна тисяча одинадцять) грн. 05 коп., штраф в сумі 2 (дві) грн. 77 коп., 3 % річних в сумі 8 307 (вісім тисяч триста сім) грн. 40 коп., інфляційні втрати в сумі 17 584 (сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 01 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 557 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 28 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк