ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.02.2020 Справа № 920/1251/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня»,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Сухової Алли Вікторівни

про стягнення 12462 грн. 37 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 19.12.2019 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 7499 грн 41 коп. боргу по орендній платі, 2376 грн 87 коп. штрафу згідно Договору №53 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області від 01.10.2009, 2162 грн 59 коп. заборгованості згідно Договору на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.10.2009.

Згідно з ухвалою господарського суду Сумської області від 10.01.2020 відкрито провадження у справі №920/1251/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідачу запропоновано в п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позовну заяву.

15.01.2020 від позивача надійшла заява №0112/7/31 від 14.01.2020 (вх. №115к) про зменшення позовних вимог, в якій він зазначає про те, що вимога про стягнення з відповідача 10299 грн 78 коп. боргу по орендній платі згідно Договору №53 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області від 01.10.2009 є помилковою, оскільки право звернення з вимогами про стягнення боргу з орендної плати по вказаному договору належить орендодавцю - Управлінню майном Сумської обласної ради. У зв'язку з викладеним вище просить суд стягнути з відповідача 2 162 грн 59 коп. заборгованості згідно Договору на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.10.2009.

06.02.2020 на адресу господарського суду Сумської області надійшла заява позивача №01-12/7/133 від 05.02.2020 (вх. №412к) про збільшення позовних вимог, в якій він просить суд окрім позовних вимог, заявлених раніше (з урахуванням попередньої заяви про зменшення позовних вимог) стягнути з відповідача 423 грн 50 коп. плати за користування земельною ділянкою.

Заяви прийнято судом до спільного розгляду з позовною заявою.

Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження, надіслана на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 40030, м. Суми, вул. Комунарів, 17, 21.01.2020 повернута на адресу господарського суду Сумської області з відміткою на конверті про причини повернення «інші причини адресат відсутній».

Відповідно до п. 5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення зокрема є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за вказаною адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає відповідача таким, що повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Статтею 52 ЦК України передбачено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

У пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зроблено висновок, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов'язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13 підтверджений в пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17.

Відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18.

Судом перевірено інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлено, що підприємницьку діяльність Фізичної особи-підприємця Сухової Алли Вікторівни припинено 19.04.2019, номер запису 4010660.

Зі змісту п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України вбачається, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Беручи до уваги те, що предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості з фізичної особи, підприємницька діяльність якої станом на день відкриття провадження була припинена, суд приходить до висновку про те, що обґрунтованість позовних вимог Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» підлягає перевірці в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про те, що спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1. ч.1. ст. 231 ГПК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст. ст. 20, 231, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 920/1251/19 закрити згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

2. Відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 11.02.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко