ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 лютого 2020 р. Справа № 903/15/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ-МАРКЕТ ГРУП», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій», м.Луцьк

про стягнення 43 320 грн. 00 коп.

в межах справи про банкрутство №7/98-Б

за заявою Акціонерного товариства відкритого типу Волиньрембуд, м. Луцьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод будівельних конструкцій, м.Луцьк

про банкрутство

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Кобись Є.О.

Представники сторін:

від позивача: Андрушків І.В. - директор

від відповідача: н/з

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТ-МАРКЕТ ГРУП» в позовній заяві від 24.02.2019 №2019/12/24-02 (вх.№ 01-50/16/20 від 11.01.2020) просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» 46 320 грн. 00 коп. основного боргу та судові витрати по справі. Розгляд справи просить проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовна заява обґрунтована не оплатою відповідачем поставленого згідно видаткових накладних товару.

Ухвалою суду від 14.01.2020р. відкрито провадження у справі. Постановлено дійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 11.02.2020р.

Представник позивача до початку розгляду справи подав суду заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковою сплатою відповідачем суми боргу в розмірі 3 000,00 грн. (згідно платіжного доручення №4932 від 10.01.2020р.).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення позовних вимог від 11.02.2020 підписана директором ТзОВ "СТ-МАРКЕТ ГРУП" Андрушківом І.В. подана до першого судового засідання, не порушує права сторін у справі підлягає до задоволення. Відтак, нова ціна позову становить 43 320,00грн.

Відповідач вимог ухвали суду від 14.01.2020р. не виконав, в судове засідання 11.02.20р. уповноваженого представника не направив, водночас належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №402.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

В період 2018-2019років Товариство з обмеженою відповідальністю «СТ-МАРКЕТ ГРУП»(Позивач. Продавець) поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» (Відповідач, Покупець) товар на загальну суму 78 743,18 грн., що підтверджується видатковими накладними №СТ-3536 від 22.05.2018 на суму 11 440,00 грн., №СТ -12609 від 26.12.2018 на суму 595,58 грн., №СТ - 1164 від 07.02.2019 на суму 26 186,80грн., №СТ-1219 від 08.02.2019 на суму 12 320,00 грн., №СТ-1940 від 26.02.2019 на суму 10 612,80грн., №СТ-3201 від 26.03.2019 на суму 13 824,00 грн., №СТ-6478 - від 11.06.2019 на суму 3 180,00 грн., №СТ - 6783 від 19.06.2019 на суму 584,00 грн.

Статтею 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В даному випадку між сторонами зобов`язання виникли на підставі зазначених вище видаткових накладних та мають характер поставки.

Згідно ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, договір купівлі-продажу, поставки між сторонами не підписувався, зобов`язання між сторонами виникли на підставі видаткових накладних.

Відтак, в порядку ст. 692 ЦК України у відповідача виник обов`язок оплатити отриманий згідно із спірними видатковими накладними товар після його прийняття.

Відповідач в період з 23.05.2018р. по 19.06.2019 отриманий товар оплатив частково на суму 32 423.18 грн.

ТзОВ «СТ-МАРКЕТ ГРУП» 18.11.2019 надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату боргу у семиденний строк від дня отримання даної вимоги.

Дана вимога отримана відповідачем 25.11.2019, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення у цінний лист та повідомленням про вручення поштового відправлення, водночас суму заборгованих коштів ТзОВ «Завод Будівельних конструкцій» не сплатило.

До матеріалів справи долучено акт звірки взаємних розрахунків станом за період з 01.01.2019 по 18.07.2019 згідно з яким за відповідачем станом на 18.07.2019 рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 46 320,00 грн. за товар, поставлений згідно із спірними видатковими накладними.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 05.03.2019 №910/1389/18 зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» в період з 23.05.2018 по 19.06.2019 перерахував позивачеві кошти за отриманий згідно із відповідними видатковими накладними товар на загальну суму 32 423,18 грн.., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями.

Враховуючи позицію Касаційного господарського суду, наявність акту звірки взаємних розрахунків, видаткових накладних (первинні документи) на підтвердження здійснення поставки між сторонами у справі, не оспорення відповідачем факту здійснення поставки, суми основного боргу, сум часткових проплат відповідачем, заборгованість ТзОВ «Завод Будівельних Конструкцій» перед ТзОВ "СТ-МАРКЕТ ГРУП", на суму 43 320,00 грн. підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно з ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, провулок Комунальний, 4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ-МАРКЕТ ГРУП» (79035, м. Львів, вул. Бузкова, 2 ) 43 320,00 грн. заборгованості та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

17.02.2020

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя М. С. Шум