ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" лютого 2020 р.Справа № Б-50/274-10

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши справу

за заявою ФОП Онугхи Тетяни Юріївни, м. Харків
до ФОП Онугхи Тетяни Юріївни, м. Харків
про визнання банкрутом
за участю сторін:

арбітражного керуючого Караченцева Ю.Л., свідоцтво № 361 від 26.02.2013

представника ОСОБА_1 - Ашурової А.Р., довіреність від 28.03.2017

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 22.02.2011 ФОП Онугху Т.Ю. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Кошовського С.В.

Ухвалою суду від 02.02.2012 задоволено клопотання арбітражного керуючого Кошовського С.В. про дострокове звільнення його від обов`язків ліквідатора у справі, припинено обов`язки арбітражного керуючого Кошовського С.В. як ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Оскаленка Д.П.

Ухвалою суду від 29.11.2012 усунуто арбітражного керуючого Оскаленка Д.П. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Запорожця І.С.

Ухвалою суду від 19.03.2014 задоволено клопотання ПАТ "ОТП Банк" про усунення арбітражного керуючого Запорожця І.С. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю., припинено обов`язки арбітражного керуючого Запорожця І.С. як ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого Белікова О.П.

Ухвалою суду від 20.05.2015 здійснено заміну сторони - товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Банк" на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна".

Також, ухвалою суду від 20.05.2015 задоволено клопотання ПАТ "ОТП Банк" про усунення арбітражного керуючого Белікова О.П. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю.; припинено обов`язки арбітражного керуючого Белікова О.П. як ліквідатора у справі; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Караченцева Ю.Л.

13.02.2018 до суду від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшла заява про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067), в якій заявник просив суд визнати недійсними результати аукціону від 27.12.2012, оформленого протоколом № 12 з продажу квартири АДРЕСА_1 , та визнати недійсним договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, укладений між ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та ОСОБА_2 , посвідчений 27.12.2012 приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н.А. Разом із вищезазначеною заявою до суду надійшло клопотання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про накладення арешту, в якому останній просив суд в якості забезпечення заяви накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 22.10.2018 заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018), у тому числі клопотання про накладення арешту призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.11.2018; залучено колишнього ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю. арбітражного керуючого Запорожця І.С., Марчук К.А. (переможця аукціону від 27.12.2012, оформленого протоколом № 12), Салова С.С. (власника спірного майна), ОСОБА_3 (суб`єкта оціночної діяльності) та Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр" до участі у справі в межах розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018). Зобов`язано ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надати суду докази направлення заяви та доданих до неї документів на адреси ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТБ "ТЦ" (фіскальні чеки та поштові описи вкладення); інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майна щодо власника квартири АДРЕСА_1 , станом на жовтень 2018 року. Зобов`язано ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТБ "ВТЦ" надати відзив на заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018) з його правовим та документальним обґрунтуванням. Зобов`язано суб`єкта оціночної діяльності Семенченка Ю.О. надати суду: договір № 882/12-12 від 01.12.2012, укладений з колишнім ліквідатором - ОСОБА_5 С., на проведення оцінки спірного майна банкрута, на виконання яких суб`єкт оціночної діяльності Семенченко Ю.О. надав висновок про вартість майна від 01.12.2012; повний звіт про оцінку майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано колишнього ліквідатора - арбітражного керуючого Запорожця І.С. надати всі документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1 , у тому числі договір №884/12-12 від 01.12.2012, укладений між ним та суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.О., на підставі якого проводилася оцінка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та повний звіт про оцінку майна зазначеної квартири. Зобов`язано Товарну біржу "ВТЦ" надати суду документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано ліквідатора надати відзив на заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018). Попереджено учасників провадження у справі про банкрутство, у тому числі ОСОБА_4 , суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 , Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відповідальність, передбачену ст. ст. 135, 246 ГПК України, у разі невиконання вимог ухвали суду.

19.11.2018 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними, в якому ОСОБА_1 просив застосувати позовну давність за заявою ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними торгів та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , та у задоволенні вимог заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відмовити у повному обсязі, а також відмовити у задоволенні клопотання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про накладення арешту.

29.11.2018 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про застосування позовної давності до заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними, в якій ОСОБА_2 просила застосувати позовну давність до заяви про визнання недійсними торгів та договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Судові засідання з розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018), у тому числі клопотання про накладення арешту, відкладалися з підстав необхідності витребування додаткових доказів по справі.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 86/2019 від 28.01.2019, у зв`язку з відсутністю повноважень на здійснення правосуддя судді Швидкіна А.О., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, був призначений повторний автоматизований розподіл справи № Б-50/274-10.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями справа № Б-50/274-10 призначена для розгляду судді Савченко А.А.

25.03.2019 до суду надійшов відзив ліквідатора на заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними, в якому арбітражний керуючий зазначив, що вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

В судових засіданнях з розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018), у тому числі клопотання про накладення арешту, оголошувалися перерви з підстав необхідності витребування додаткових доказів по справі.

15.05.2019 до суду від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшли уточнення до заяви про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними та до клопотання про накладення заборони відчуження (вх. № 11786 від 15.05.2019) з їхнім правовим обґрунтуванням (в яких заявник просив визнати недійсними результати аукціону від 27.12.2012, оформленого протоколом № 12 з продажу квартири АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, укладений між ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та ОСОБА_2 , посвідчений 27.12.2012 приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н.А. та накласти заборону відчуження на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ), докази надсилання уточнень до заяви та клопотання на адреси учасників провадження у справі про банкрутство, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майна щодо власника квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.05.2019, зокрема, прийнято уточнену заяву про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними та уточнене клопотання про накладення заборони відчуження (вх. № 11786 від 15.05.2019) до розгляду.

09.07.2019 ліквідатором надано до суду відзив на уточнену заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів і договору купівлі-продажу недійсними, в якому ліквідатор підтримав уточнену заяву та клопотання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про накладення заборони відчуження, з урахуванням уточнень.

В судових засіданнях з розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018) неодноразово оголошувалися перерви з підстав необхідності витребування додаткових доказів по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.01.2020 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018), з урахуванням уточнень, на 11.02.2020. Повторно зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ТБ "ВТЦ" до дати проведення судового засідання надати суду: відзив на уточнену заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними; докази надсилання відзиву на адреси учасників провадження у справі про банкрутство (фіскальні чеки та поштові описи вкладення). Повторно зобов`язано ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до дати проведення судового засідання надати суду: докази надсилання заяви та доданих до неї документів на адреси ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТБ "ВТЦ" (фіскальні чеки та поштові описи вкладення); уточнення до заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018) в частині адреси спірного нерухомого майна з доказами їх надсилання на адреси учасників провадження у справі про банкрутство (фіскальні чеки та поштові описи вкладення); відзив на заяву ОСОБА_2 про застосування позовної давності до заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з доказами його направлення на адресу ОСОБА_2 (фіскальний чек та поштовий опис вкладення). Повторно зобов`язано суб`єкта оціночної діяльності Семенченка Ю. О . до дати проведення судового засідання надати суду: договір №882/12-12 від 01.12.2012, укладений з колишнім ліквідатором ФОП Онугхи Т.Ю. - Запорожцем І.С., на проведення оцінки спірного майна банкрута, а саме - квартири АДРЕСА_1 , на виконання якого суб`єкт оціночної діяльності Семенченко Ю.О. надав висновок про вартість майна від 01.12.2012; повний звіт про оцінку майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , на підставі якого був складений висновок про вартість майна від 01.12.2012. Повторно зобов`язано колишнього ліквідатора - арбітражного керуючого Запорожця І.С. до дати проведення судового засідання надати всі документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1 , у тому числі договір № 884/12-12 від 01.12.2012, укладений між ним та суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.О., на підставі якого проводилася оцінка спірного майна, та повний звіт про оцінку майна (квартири АДРЕСА_1 ). Повторно зобов`язано Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр" до дати проведення судового засідання надати суду всі документи щодо проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1 , який відбувся 27.12.2012. Повторно зобов`язано ОСОБА_2 до дати проведення судового засідання надати суду докази проведення оплати у встановленому законом порядку за договором купівлі-продажу майна від 27.12.2012 (квартири АДРЕСА_1 ). Попереджено учасників провадження у справі про банкрутство, у тому числі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ТОВ "ОТП Факторинг Україна", суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 , Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр" про відповідальність, передбачену ст. ст. 135, 246 ГПК України, у разі невиконання вимог ухвали суду.

Присутній у судовому засіданні арбітражний керуючий Караченцев Ю.Л. заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, доказів виконання вимог попередніх ухвал суду не надав; про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 001666/5.

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , суб`єкт оціночної діяльності Семенченко Ю.О., а також представник Товарної біржі "Всеукраїнський торгівельний центр" у судове засідання не з`явилися, доказів виконання вимог попередніх ухвал суду не надали, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників у справі про банкрутство, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.12.2010 порушено провадження у справі про банкрутство ФОП Онугхи Т.Ю. в порядку ст. ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 2343-ХІІ, до внесення змін Законом України № 4212-VІ від 22.12.2011).

Постановою господарського суду Харківської області від 22.02.2011 ФОП Онугху Т.Ю. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Кошовського С.В.

Ухвалою суду від 02.02.2012 задоволено клопотання арбітражного керуючого Кошовського С.В. про дострокове звільнення його від обов`язків ліквідатора у справі, припинено обов`язки арбітражного керуючого Кошовського С.В. як ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Оскаленка Д.П.

Ухвалою суду від 29.11.2012 усунуто арбітражного керуючого Оскаленка Д.П. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю., призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Запорожця І.С.

Провадження у даній справі порушено 31.12.2010, постанову про визнання боржника банкрутом прийнято 22.02.2011, продаж майна банкрута відбувся у 2012 році, отже, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 2343-ХІІ, до внесення змін Законом України № 4212-VІ від 22.12.2011).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно із законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Ліквідатором банкрута було виявлено майно, що належить на праві власності боржнику, зокрема, двокімнатна квартира загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд вважає за необхідне зазначити те, що спірне двокімнатна квартира, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка належала банкруту, розташована в місті Харкові в будинку 107-А на проспекті Тракторобудівників, а не на вулиці Тракторобудівників, як зазначено в прохальній частині заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх.№ 4067 від 13.02.2018) та уточненнях до неї (вх. № 11786 від 15.05.2019).

Вимоги ухвал суду в частині надання уточнень до заяви про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними в частині адреси спірного нерухомого майна ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не виконало.

Але оскільки зі змісту заяви вбачається, що вимоги стосуються результатів аукціону, проведеного у справі про банкрутство ФОП Онугхи Т.Ю., суд вважає необхідним надати обставинам його проведення та поданим заявником доказам відповідну оцінку.

Так, двокімнатну квартиру загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 кв. 94, на підставі договору іпотеки № PML-702/612/2008 (майнова порука) другої черги від 25.01.2008 іпотекодавець ( Онугхою Т.Ю. ) надав іпотекодержателю (ЗАТ "ОТП Банк") в іпотеку для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ( ОСОБА_8 ) його боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-702/612/2008, укладеним 25.01.2008 з ЗАТ "ОТП Банк".

06.12.2012 року між арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" було укладено угоду на організацію та проведення 27.12.2012 аукціону з продажу вищевказаного майна.

Відповідно до протоколу № 12 проведення аукціону від 27.12.2012 переможцем аукціону з продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , визначено ОСОБА_2 .

27.12.2012 між ліквідатором ФОП Онугхи Т.Ю. арбітражним керуючим Запорожцем І.С. (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м.

Суд вважає, що аукціон з продажу вищевказаного майна проведений з порушенням вимог закону з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий залучає на підставі договору суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Відповідно до наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А. висновку про вартість майна, який був взятий як початкова вартість майна банкрута під час його реалізації, ліквідаційна вартість двокімнатної квартири загальною площею 44,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 01.12.2012 становить 16000,00 грн.

Надаючи оцінку вищезазначеного висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А., суд зазначає наступне.

Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, (в редакції Закону, що діяла на момент складання висновку про вартість майна, тобто - 01.12.2012) звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі.

Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Висновок про вартість майна (двокімнатної квартири АДРЕСА_7 ), складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А., не відповідає вимогам до складання звіту про оцінку, а саме - не містить усіх необхідних розділів, що розкривають зміст проведених процедур.

Відповідно до висновку про вартість майна оцінювач застосовував такі методичні підходи оцінки: витратний та порівняльний.

Згідно з п. п. 39-42 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, (в редакції Закону, що діяла на момент складання висновку про вартість майна, тобто - 01.12.2012) витратний підхід ґрунтується на врахуванні принципів корисності і заміщення.

Витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об`єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення).

Основними методами витратного підходу є метод прямого відтворення та метод заміщення.

Метод прямого відтворення полягає у визначенні вартості відтворення з подальшим вирахуванням суми зносу (знецінення).

Метод заміщення полягає у визначенні вартості заміщення з подальшим вирахуванням суми зносу (знецінення).

За допомогою методів прямого відтворення та заміщення визначається залишкова вартість заміщення (відтворення).

Особливості застосування майнового підходу встановлюються відповідними національними стандартами щодо оцінки об`єктів у формі цілісних майнових комплексів та у формі фінансових інтересів.

Під час застосування методу прямого відтворення або методу заміщення використовуються вихідні дані про об`єкт оцінки, інформація про відтворення або заміщення об`єкта оцінки чи подібного майна в сучасних цінах або середньостатистичні показники, які узагальнюють умови його відтворення або заміщення в сучасних цінах.

Дохідний підхід базується на врахуванні принципів найбільш ефективного використання та очікування, відповідно до яких вартість об`єкта оцінки визначається як поточна вартість очікуваних доходів від найбільш ефективного використання об`єкта оцінки, включаючи дохід від його можливого перепродажу.

Основними методами дохідного підходу є пряма капіталізація доходу та непряма капіталізація доходу (дисконтування грошового потоку). Вибір методів оцінки при цьому залежить від наявності інформації щодо очікуваних (прогнозованих) доходів від використання об`єкта оцінки, стабільності їх отримання, мети оцінки, а також виду вартості, що підлягає визначенню.

За допомогою дохідного підходу визначається ринкова вартість та інвестиційна вартість, а також інші види вартості, які ґрунтуються на принципі корисності, зокрема ліквідаційна вартість, вартість ліквідації тощо.

Натомість, у висновку про оцінку вищезазначеного майна не визначено поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об`єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення), а також взагалі відсутні характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо.

Також, відповідно до п. 29 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, (в редакції Закону, що діяла на момент складання висновку про вартість майна, тобто - 01.12.2012), під час встановлення ліквідаційної вартості оцінювач повинен додатково визначити ринкову вартість об`єкта оцінки та зазначити у звіті про оцінку майна свої застереження щодо використання результатів такої оцінки.

Проте, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що висновок про оцінку майна містить лише ліквідаційну вартість об`єкта оцінки.

Зі змісту висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А., вбачається, що підставою проведення оцінки є договір № 884/12-12 від 01.12.2012, укладений між суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А. та ліквідатором - арбітражним керуючим Запорожцем І.С.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять договору на проведення відповідної оцінки, укладеного відповідно до вимог діючого законодавства.

Приймаючи до уваги, відсутність цього договору та те, що висновок про вартість майна, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А., не відповідає вимогам законодавства, судом встановлено, що фактично на аукціоні 27.12.2012 було реалізовано майно банкрута без проведення його оцінки у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

06.12.2012 між арбітражним керуючим Запорожцем І.С., що діяв на підставі постанови господарського суду Харківської області від 22.02.2011, та Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" було укладено угоду на організацію та проведення аукціону з продажу майна банкрута, зокрема, двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , початковою вартістю 16000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів.

Статтею 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, що діяла на момент публікації оголошення про аукціон, тобто - 07.12.2012) передбачено, що інформація про об`єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості: назву об`єкта приватизації, його місцезнаходження; обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць; баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки; відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об`єкт, умови користування ними; обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості; початкову ціну, умови продажу та експлуатації об`єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об`єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об`єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об`єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації.

Зазначена інформація публікується не пізніш як за 20 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, місцевих друкованих виданнях та інших виданнях, визначених органами приватизації.

Судом встановлено, що оголошення, опубліковане у інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" № 27-1 (30) від 07.12.2012 не відповідає вимогам ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а саме - не містить умов продажу та експлуатації об`єкта продажу, назви банку, адреси та номера рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об`єкти продажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий зобов`язаний, зокрема, повідомляти комітет кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що всупереч вищезазначеній нормі арбітражний керуючий Запорожець І.С., будучи достовірно обізнаним про наявність у боржника ФОП Онугхи Т.Ю. кредитора, вимоги якого було забезпечені іпотекою нерухомого майна, не повідомив забезпеченого кредитора про час, умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до приписів ч. 5 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що є порушенням прав та інтересів кредитора - ПАТ "ОТП Банк".

27.12.2012 проведено аукціон з продажу нерухомого майна боржника, у тому числі двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , за результатом чого було складено протокол № 12 проведення аукціону. Переможцем аукціону визнано ОСОБА_2 .

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор зобов`язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника. Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або нотаріуса.

Зі змісту вищезазначеного протоколу кошти в розмірі 1600,00 грн. без ПДВ, внесені переможцем як гарантійний внесок, на розрахунковий рахунок Товарної біржі "Всеукраїнський торгівельний центр" зараховуються в рахунок сплати вартості придбаного майна і в подальшому перераховуються на депозитний рахунок нотаріальної контори на підставі листа ліквідатора; кошти в розмірі 14400,00 грн. без ПДВ вносяться переможцем аукціону як гарантійний внесок на розрахунковий рахунок Товарної біржі "Всеукраїнський торгівельний центр" на протязі 30 календарних днів з моменту підписання даного протоколу і в подальшому на підставі листа ліквідатора, що не узгоджується з положенням ч. 8 ст. 30 та ч. 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів внесення учасниками аукціону реєстраційного внеску та 10% початкової ціни об`єкту.

Відповідно до ч. 10 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

На виконання приписів вищезазначеної норми між ліквідатором - арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та переможцем аукціону ОСОБА_2 27.12.2012 було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 площею 44,7 кв . м . , житловою площею 30,4 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3399.

У пункті 4 вищевказаного договору купівлі-продажу зазначено, що продаж нерухомого майна вчинено за 16000,00 грн. Порядок розрахунку за придбаний об`єкт: кошти в розмірі 1600,00 грн. без ПДВ, внесені переможцем як гарантійний внесок, на розрахунковий рахунок Товарної біржі "Всеукраїнський торгівельний центр" зараховуються в рахунок сплати вартості придбаного майна і в подальшому перераховуються на депозитний рахунок нотаріальної контори на підставі листа ліквідатора. Кошти в розмірі 14400,00 грн. без ПДВ вносяться переможцем аукціону як гарантійний внесок на розрахунковий рахунок Товарної біржі "Всеукраїнський торгівельний центр" на протязі 30 календарних днів з моменту підписання даного протоколу і в подальшому на підставі листа ліквідатора, що суперечить вимогам ч. 8 ст. 30 та ч. 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів за придбане нерухоме майно ані на депозитний рахунок нотаріуса у відповідності до положень ч. 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ані доказів зарахування вказаних грошових коштів на основний рахунок банкрута відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ані передачі коштів іншому арбітражному керуючому, з осіб, що ухвалами суду призначалися у цій справі виконувати обов`язки ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю. Тобто, відсутність доказів перерахування грошових коштів за придбане майно у встановленому законом порядку, а відтак і доказів задоволення вимог заставодержателя, за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, є порушенням, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому треба враховувати, що свобода договору у всіх її аспектах не може мати абсолютного характеру і навіть в умовах ринкової економіки неминуче підлягає певним обмеженням, встановленим у публічних інтересах.

Згідно з ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 632, 638, 655 та 691 ЦК України ціна предмету договору купівлі - продажу є суттєвою, обов`язковою умовою договору.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є наступні: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є актом цивільного законодавства, зміст правочину в процедурі банкрутства не може суперечити вищезазначеному закону.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Процедура проведення аукціону у справі про банкрутства складається з чотирьох етапів її організації: передпідготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, оформлення проекту договору на проведення аукціону); підготовка до проведення аукціону (укладення договору з суб`єктом оціночної діяльності, оцінка майна, укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); проведення аукціону та оформлення його результатів.

Підставами для визнання в судовому порядку аукціону та результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

До предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до його підготовки та проведення, зокрема, щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту.

Під час вирішення спору щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд перевіряє дотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

Порушення порядку організації будь-якого з етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 910/3638/15-г.

Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановлює факт дотримання/недотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що підготовка та проведення реалізації майна банкрута - ФОП Онугхи Т.Ю., а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , та укладання договору купівлі-продажу відбулося з порушеннями вимог ст. ст. 3-1, 30, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимог Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, ст. 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", що є підставою для визнання недійсними результатів аукціону від 27.12.2012, оформлених протоколом № 12 проведення аукціону, та договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 площею 44,7 кв . м., житловою площею 30,4 кв.м., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 3399.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 164573348 від 23.04.2019 власниками спірного майна є ОСОБА_1 .

Як свідчать матеріали справи, переможець спірного аукціону та покупець за оскаржуваним договором купівлі-продажу - ОСОБА_2 , а також подальший власник спірного майна - ОСОБА_1 звернулися до суду з проханням про застосування строку позовної давності до заяви ПАТ "ОТП Факторинг Україна".

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини застосування строку позовної давності забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Так, у випадку, коли господарський суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право особи, про захист якого вона просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право особи порушено, стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові за спливом позовної давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 у справі № П-9/161-16/165.

Частиною сьомою статті 261 ЦК передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Ані Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), ані Кодексом України з процедур банкрутства спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними угод боржника) не встановлено.

До позовних вимог про визнання недійсними договорів та витребування майна на підставі ст. ст. 203, 215, 387, 388 ЦК України застосовується загальна позовна давність у три роки.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 362/44/17, від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц, від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, від 05.12.2018 у справі №522/2201/15-ц та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 911/926/17, від 23.01.2019 у справі №916/2130/15, від 23.01.2019 у справі № 910/2868/16.

Спірний аукціон з продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. відбувся 27.12.2012, договір купівлі-продажу вказаної квартири було укладено 27.12.2012, при цьому, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернуся до суду із заявою про оскарження зазначених правочинів 13.02.2018, тобто через 5 років.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне відмовити ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у задоволенні заяви про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018), з урахуванням уточнень (вх.№11786 від 15.05.2019), у повному обсязі, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 58-67, 130-133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 2343-ХІІ до внесення змін Законом України № 4212-VІ від 22.12.2011), ст. ст. 203, 215, 256, 257, 267, 627, 628 ЦК України, ст. ст. 233-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у задоволенні заяви про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійсними (вх. № 4067 від 13.02.2018), з урахуванням уточнень (вх. № 11786 від 15.05.2019), у повному обсязі.

Копію ухвали направити арбітражному керуючому Караченцеву Ю.Л., банкруту, кредиторам, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр", ОСОБА_3 , ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Ухвала набирає законної сили 11 лютого 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 14 лютого 2020 року.

Суддя Савченко А.А.