УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

18.02.2020Справа № 910/16335/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства "Ті Ер Ес Лізинг" про вжиття заходів забезпечення позову в межах справи №910/16335/19 за позовом Приватного підприємства "Ті Ер Ес Лізинг" до Акціонерного товариства "Українська залізниця", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Донецька залізниця", про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Ті Ер Ес Лізинг" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому просить суд витребувати у відповідача 36 об`єктів рухомого майна, перелік яких викладений у прохальній частині позову, що належать на праві власності позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що спірне рухоме майно було передано в лізинг Державному підприємству "Донецька залізниця", яким не було виконано свого зобов`язання по сплаті лізингових платежів в повному обсязі та після закінчення строків лізингу не повернуто відповідне майно позивачу. Однак, на сьогоднішній день таке майно перебуває в безпідставному користуванні відповідача як правонаступника Державного підприємства "Донецька залізниця", у зв`язку з чим позивач просить витребувати його від вказаної особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2019 за вказаним позовом було відкрито провадження у справі №910/16335/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 24.12.2019.

Протокольною ухвалою суду від 24.12.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство "Донецька залізниця", та відкладено підготовче засідання на 04.02.2020.

24.01.2020 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого проти позову заперечує, вказує на те, що інвентаризація та оцінка майна ДП "Донецька залізниця" через ситуацію на сході не проведена, та, зважаючи на те, що всі первинні документи, у тому числі, щодо будь-яких договірних зобов`язань ДП "Донецька залізниця" знаходяться безпосередньо в фінансово-економічній службі останнього, яка розташована на території проведення антитерористичної операції, АТ "Укрзалізниця" під час передачі йому, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604, на праві господарського відання активів ДП "Донецька залізниця" (загальними сумами), не могло знати і не знало про те, на якій правовій підставі вони знаходились у володінні, користуванні чи/або розпорядженні ДП "Донецька залізниця" та який правовий статус вони мають.

04.02.2020 через відділ діловодства суду представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності, згідно якої просить застосувати строк позовної давності до вимог ПП "Ті Ер Ес Лізинг" та відмовити в їх задоволенні, вказує на те, що строк користування предметами лізингу по всіх договорах закінчився ще в 2014-2015 роках, а тому саме з такого моменту є можливим вважати вибуття спірного майна з власності позивача, що в свою чергу свідчить про пропуск ним строку на звернення з вимогою про його витребування.

Також, 04.02.2020 через відділ діловодства суду представником позивача було подано заперечення на відзив, за змістом якого вказує на те, що твердження відповідача про відсутність інформації відносно правового статусу наявного у ДП "Донецька залізниця" майна не відповідає дійсності, адже ще на початку 2019 року позивачем здійснювався огляд належних йому транспортних засобів, для чого відповідачем було надано безперешкодний доступ.

Протокольними ухвалами суду від 04.02.2020 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів; витребувано у відповідача копію передавального акту майна станом на 31.07.2014 за даними останньої фінансової звітності, що надавалась ДП "Донецька залізниця", складений комісією з реорганізації ДП "Донецька залізниця" відповідно до наказу АТ "Укрзалізниця" від 05.08.2015 №266-Ц/од; зобов`язано надати власне підтвердження (довідку) відносно перебування та фактичного знаходження майна, витребування якого є предметом даного позову; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкласти підготовче засідання на 27.02.2020.

11.02.2020 через відділ діловодства суду представником позивача було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову ПП "Ті Ер Ес Лізинг" шляхом: заборони АТ "Українська залізниця", будь-яким відокремленим підрозділам (у т.ч. але не виключно філіям, регіональним філіям, представництвам; виробничим/структурним підрозділам філій/регіональних філій) АТ "Українська залізниця", будь-яким юридичним особам, правонаступником яких є АТ "Українська залізниця", вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування, розпорядження та використання в своїй діяльності рухомого майна, яке належить на праві власності ПП "Ті Ер Ес Лізинг", у кількості 36 об`єктів, згідно наведеного переліку; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та державним реєстраторам прав та транспортні засоби здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірного майна.

Подана заява мотивована тим, що в період з 05.04.2019 по 02.08.2019, в межах перевірки стану предметів лізингу, було встановлено, що належне ПП "Ті Ер Ес Лізинг" майно, яке згідно договорів фінансового лізингу має перебувати в користуванні ДП "Донецька залізниця", на сьогоднішній день фактично використовується АТ "Українська залізниця", якою вказується на закріплення такого майна за ним на праві господарського відання.

Наведене, на думку заявника, вказує на існування правових підстав для вжиття визначених ним заходів забезпечення позову з метою попередження істотного ускладнення можливості захисту його прав та інтересів у разі задоволення заявленої вимоги про витребування спірних об`єктів рухомого майна.

Частиною 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши без виклику сторін заяву ПП "Ті Ер Ес Лізинг" про вжиття заходів забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача чи іншого учасника справи з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині 11 вказаної статті встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В даному випадку, предметом спору за поданим позивачем позивом є витребування від АТ "Українська залізниця" 36 об`єктів рухомого майна, перелік яких викладений у прохальній частині позову, що належать на праві власності позивачу та були предметом лізингу згідно укладених з ДП "Донецька залізниця" договорів лізингу.

При цьому, вказуючи на безпідставність перебування у користуванні відповідача спірних об`єктів рухомого майна як на підставу звернення з даним позовом до суду, позивач вважає, що невжиття визначених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист його порушених прав у випадку задоволення заявленої вимоги.

Однак, жодного обґрунтування стосовно того в чому саме полягатиме ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позову у даній справі заявником не наводиться, а судом із змісту поданої заяви не вбачається.

Відтак, фактичний намір звернення з відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову до суду зводиться до намагання припинити будь-яку можливість використання відповідачем спірних об`єктів рухомого майна, що також матиме місце і у випадку задоволення позову у даній справі, а тому суд приходить до висновку про те, що заявлені заявником заходи забезпечення позову за своїм змістом є тотожними задоволенню майбутніх позовних вимог, що суперечить приписам ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, суд враховує, що вказуючи на безпідставність користування відповідачем спірним майном позивач самостійно визначення перехід до останнього в користування такого майна як правонаступника ДП "Донецька залізниця", а доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на знищення чи відчуження такого майна матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви ПП "Ті Ер Ес Лізинг" про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного підприємства "Ті Ер Ес Лізинг" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (18.02.2020) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко