ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2020 р. Справа № 903/580/18

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" на дії старшого державного виконавця Гриценя Г. Г.

у справі № 903/580/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк"

до відповідача: Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участю представників сторін:

від стягувача: н/з;

від ДВС: Гриценя Г. Г., довіреність № 1 від 09.01.2020;

від боржника: Кінах Я. В., ордер № 1004020 від 12.02.2020.

Права та обов'язки учаснику судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

В с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" 04.02.2020 звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просить:

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головноготериторіального управління юстиції у Волинській області Грицені Г. Г. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 60410267 від 20.01.2020;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Г. Г. про закінчення виконавчого провадження № 60410267 від 20.01.2020.

Обґрунтовуючи скаргу вказує, що державним виконавцем при виконанні наказу Господарського суду Волинської області № 903/580/18-2 від 01.04.2019 порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, п. 6 ч.1 ст. 39, ч. 1 ст. 60 даного закону - в матеріалах виконавчого провадження відсутні підтверджуючі документи, що стали підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, ст. 63 - порушено строк виконання виконавчого документа.

При цьому вказує, що 25.10.2019 відкрито виконавче провадження № 60410267 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/580/18-2 від 01.04.2019.

20.01.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гриценею Г. Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60410267, в якій підставою закриття вказано, що торговий кіоск, який згідно рішення суду необхідно витребувати на користь скаржника, знищений шляхом здачі на металобрухт.

При правовому обґрунтуванні скарги посилається на норми Закону України «Про виконавче провадження», ст. 129 Конституції України.

Боржник в судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду від 04.02.2020 не виконав, пояснень по суті скарги не надав, 10.02.2020 подав клопотання про відкладення розгляду скарги у зв'язку з неможливістю з'явитись в дане судове засідання. Дане приєднано до матеріалів справи.

13.02.2020 державний виконавець Гриценя Г. Г. подав пояснення № 2.1-35/3265 від 13.02.2020 року в якому просить прийняти рішення, яким в задоволенні скарги ТзОВ «Волинь-преса друк» відмовити повністю, з підстав викладених в поясненні. Дане пояснення приєднано до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-преса друк" в серпні 2018 року звернулося до суду із позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про витребування з незаконного володіння торгового кіоску, що був демонтований за адресою: м. Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 1.

29.10.2018 року ТОВ "Волинь-преса друк" подано до господарського суду Волинської області заяву про забезпечення позову (вх.№ 01-68/65/18 від 29.10.2018 року), в якій позивач просив з метою забезпечення позову про витребування майна з незаконного володіння заборонити Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на знищення, пошкодження чи передачу кіоску третім особам; заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на знищення, пошкодження чи передачу кіоску третім особам.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 31.10.2018 року у справі № 903/580/18, заяву ТОВ "Волинь-преса друк" (вх.№ 01-68/65/18 від 29.10.2018 року) про забезпечення позову задоволено частково; заборонено Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії спрямовані на знищення, пошкодження чи передачу кіоску третім особам до набрання рішенням законної сили у справі № 903/580/18

Рішенням Господарського суду Волинської області від 19.11.2018 у справі № 903/580/18, позов ТОВ "Волинь-преса друк" до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про витребування з незаконного володіння торгового кіоску - задоволено; витребувано на користь ТОВ "Волинь-преса друк" з незаконного володіння Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради торговий кіоск, що був демонтований 17.07.2017 року за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 1 та належить ТОВ "Волинь-преса друк" на праві власності.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 рішення Господарського суду Волинської області від 19.11.2018 залишено без змін.

На виконання даного рішення судом 01.04.2019 видано наказ № 903/580/18-2, на підставі якого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області 25.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60410267.

Департамент муніципальної варти Луцької міської ради листом від 18.11.2019 №27-14/945 повідомив Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що 17.07.2017 проведено демонтаж тимчасової споруди по вул.Карпенка-Карого, 1а, на підставі рішення Виконавчого комітету Луцької міеької ради від 02.11.2016 за №678-10 "Про демонтаж тимчасової споруди на вул.Карпенка-Карого, 1а".

22 листопада 2019 року старшим державним виконавцем відділу Гриценею Г.Г., проведено перевірку виконання рішення суду боржником та складено акт державного виконавця в якому вказано, що торговий кіоск, який був демонтований 17.07.2017 за адрееою: м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 1 та належить на праві власності ТзОВ "Волинь-преса друк" з 17.07.2017 по 30.10.2018 знаходився на майданчику для зберігання в с.Княгининок Луцького району (ФОП Книш С.М.), що підтверджується журналом обліку зберігання об'єктів демонтажу с.Княгининок (запис №13); 30.10.2018 торговий кіоск було утилізовано шляхом здачі на металобрухт про що свідчить акт приймання металів чорних (вторинних) №02/11 від 02 листопада 2018 року ТзОВ "Волиньмет" (м.Луцьк, вул.Мамсурова, 12ж). Отже, торговий кіоск, що був демонтований 17.07.2017 за адресою: м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 1, станом на 22.11.2019 у Департаменті муніципальної варти Луцької міської ради відсутній.

20.01.2020 старшим державним виконавцем відділу Гриценею Г.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки торговий кіоск, який згідно виконавчого документа необхідно було витребувати на користь ТзОВ "Волинь-преса друк", знищений (утилізований шляхом здачі на металобрухт), то рішення суду не може бути виконане.

Дана постанова є предметом оскарження згідно заявленої стягувачем скарги, підстави оскарження - порушення п.6 ч.1 ст.39, ч. 1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження". При розгляді скарги судом враховано наступне.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1-2 ст.342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оскільки в статті 342 ГПК України строк розгляду скарги є присічним, клопотання боржника про відкладення розгляду справи судом відхиляється.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувану в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 6 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі письмової відмови стягувана від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена.

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так частиною другою зазначеної статті передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою статті 63, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Відповідальність боржника встановлено саме за невиконання судового рішення без поважних причин.

Державним виконавцем в ході виконавчого провадження було встановлено, що рішення суду боржником не виконано через об'єктивні причини - знищення 30.10.2018 торгового кіоска шляхом його здачі на металобрухт, яке відбулося до винесення ухвали про забезпечення позову (31.10.2018) та відкриття виконавчого провадження 25.10.2019.

Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2020 ВП №60410267 винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гриценею Г.Г. в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Грицені Г. Г. є правомірними, а доводи скарги непідтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ГПК України, а тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 234-236, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ухвалив:

в задоволені скарги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Повний текст

ухвали виготовлено

18.02.2020.

Суддя С. В. Костюк