ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5554/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ-ТРЕЙД УКРАЇНА", 04070, м.Київ, вул.Спаська, буд.39-А,

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; )

про стягнення інфляційних, трьох процентів річних та пені за період прострочення сплати суми основного боргу на загальну суму 119 353, 11грн., судового збору у розмірі 1 921,00грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3 150,00грн.

Представники:

від позивача представник не з`явився

від відповідача представник Захарченко О.В. дов. № 82 від 02.01.20р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ-ТРЕЙД УКРАЇНА", м.Київ, звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; ) про стягнення інфляційних, трьох процентів річних та пені за період прострочення сплати суми основного боргу на загальну суму 119 353, 11грн., судового збору у розмірі 1 921,00грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3 150,00грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2020р.

Ухвалою суду від 16.01.20р. закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.02.2020 о 09:50год.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.02.2020р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "МЕТАЛ-ТРЕЙД УКРАЇНА" (виконавець за договором) та ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (замовник за договором) укладено Договір про надання послуг тепловозом №18-1263-02 від 28.11.2018 (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого ТОВ "МЕТАЛ-ТРЕЙД УКРАЇНА" зобов`язався надати послуги тепловозами щодо виконання поїзної та маневрової роботи на залізничних коліях замовника.

Укладений сторонами Договір є оплатним, що вбачається з п.п. 2.2.5 п.2.2 Договору, за якими замовник (відповідач) зобов`язався своєчасно сплачувати виконавцем (позивачем) послуги, відповідно виконаних робіт. Згідно п.3.1 Договору відповідач зобов`язався сплачувати виконавцю договірну ціну за надання послуг тепловозами.

Відповідно до п. 3.6. Договору, оплату за надані виконавцем послуги замовник здійснює на підставі підписаних актів приймання - передачі виконаних робіт з подальшою оплатою рахунку 50% протягом 15 днів, 50% протягом 30 днів з дати отримання акту приймання - передачі виконаних робіт в національній валюті України на поточний рахунок виконавця.

На виконання Договору, в серпні позивач надав відповідачу послуги на суму 491 470 грн. 00 копійок, що підтверджується підписаним сторонами актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №17 від 28.08.2019 на суму 491 470, 00 грн.

З актом здачі - приймання робіт (надання послуг), відповідачу було надано рахунок на оплату від 28.08.2019 №19 на суму 491 470, 00 грн. та на виконання умов п.3.4 Договору позивач склав податкову накладну та належно здійснив її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується доданою до позову податковою накладною №1 від 28.08.2019р.

На виконання Договору в вересні 2019 року, в вересні позивач надав відповідачу послуги на суму 227 530 грн. 00 коп., що підверджується підписаним сторонами актом здачі -приймання робіт (надання послуг) від 27.09.2019 №20 на суму 227 530 грн. 00 коп.

З актом здачі - приймання робіт (надання послуг), відповідачу було надано рахунок на оплату від 27.09.2019 №22 на суму 227 530,00 грн. та на виконання умов п.3.4 Договору позивач склав податкову накладну та належно здійснив її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується доданою до позову податковою накладною №1 від 27.09.2019р.

Відповідач за надані послуги за актом №19 від 28.08.2019 на суму 491 470, 00 грн. провів повний розрахунок, але із затримкою: а) 12.09.2019 на суму 245 735 грн. 00 коп. (платіжне доручення від 12.09.2019 №16989 та b) 10.10.2019 на суму 245 735 грн. 00 коп. (платіжне доручення від 10.10.2019 №17604).

За надані послуги за актом №20 від 27.09.2019 на суму 227 530,00 грн. відповідач провів лише частковий розрахунок 10.10.2019 на суму 113 765,00 грн. (платіжне доручення від 10.10.2019 року). Залишок несплаченої послуги становить 113 765,00 грн.

Відтак, станом на день подання цього позову, за актом №19 від 28.08.2019 на суму 491 470, 00 грн. заборгованість відсутня, проте допущено прострочення виконання, а за актом №20 від 27.09.2019 на суму 227 530,00 грн. допущено прострочення виконання і не проведено повний розрахунок. Розмір заборгованості за надані у вересні 2019 року послуги становить 113 765 грн. 00 коп. та залишається несплаченою.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Як визначено ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналогічні положення містить ч.2 ст. 67 ГК України.

Частина 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачає, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою підпадає під нормативно-правове регулювання глави 63 («Послуги. Загальні положення») Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статей 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України та статей 174,193 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України також визначено, що виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, господарський суд зазначає, що на момент подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача за актом №20 від 27.09.2019 складала 113 765,00 грн.

В процессі розгляду позовної заяви в господарському суді відповідачем залишок заборгованості за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 113 765,00 грн.була сплачено (платіжне доручення № 20415 від 10.12.2019р.), що також підтвердив позивач який надав до матеріалів справи заяву до якої надано копія платіжного доручення № 20415 від 10.12.2019р. про сплату заборгованості за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 113 765,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Таким чином, господарський суд дослідивши наявні документальні докази, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 113 765,00 грн. підлягають закриттю за відсутністю предмету спору.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вирішив закрити провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 113 765,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині пені у сумі - 2 888,23 грн. на суму боргу за актом №17 від 28.08.2019 та 2 222,31 грн. на суму боргу за актом №20 від 27.09.2019, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.2.10. Договору, при порушенні строків оплати замовник виплачує Виконавцю пеню в розміріподвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання забов`язань її невиконаних забов`язань за кожен день прострочення, у разі порушення Замовником строків оплати більш ніж на 10 (десять ) календарних днів Виконавець має право призупинити надання послуги. У цьому випадку Виконавець звільняється від відповідальності за порушення строків та об`ємів виконання забов`язань.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарським судом встановлено, що позивачем невірно здійснено розрахунок періоду нарахування пені, а саме позивачем за актом №17 від 28.08.2019 нараховано 2 888,23 грн. за період з 28.09.2019р. по 10.10.2019р., даний розрахунок суперечить вимогам діючого законодавста, оскільки відповідачем сплата 50% відповідно до умов п. 3.6 Договору повинна була сплачена 27.09.2019р., але відповідач прострочив сплату основної суми заборгованості та сплатив її лише 10.10.2019р.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем пені, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог в частині вимоги, господарський здійснивши розрахунок пені за актом №17 від 28.08.2019 дійшов висновку, що період нарахування пені за актом №17 від 28.08.2019 становить з 28.09.2019р. по 09.10.2019р. у розмірі 2 666,06 грн. та підлягають задоволенню, а в частині нарахування пені за актом №17 від 28.08.2019 у розмірі 222,17грн. підлягає відхиленню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарським судом встановлено, що позивачем невірно здійснено розрахунок періоду нарахування пені, а саме позивачем за актом №20 від 27.09.2019 нараховано 2 222,31 грн. за період з 28.10.2019р. по 19.11.2019р., даний розрахунок суперечить вимогам діючого законодавста, оскільки останній день строку оплати за договором припадає на вихідний день (27.10.2019 (неділя)), то оплата має бути проведена за цей місяць у перший робочий день 28.10.2019, відповідно прострочка у цей період виникає з 29.10.2019.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем пені, з урахуванням на приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог в частині вимоги, господарський здійснивши розрахунок пені за актом №20 від 27.09.2019 дійшов висновку, що період нарахування пені за актом №20 від 27.09.2019 становить з 29.10.2019р. по 19.11.2019р. у розмірі 2 125,69 грн. та підлягають задоволенню, а в частині нарахування пені за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 96,62грн. підлягає відхиленню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 262,57 грн. на суму боргу за актом №17 від 28.08.2019 та у розмірі 215,00 грн. на суму боргу за актом №20 від 27.09.2019.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 3% річних, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог в частині вимоги про стягнення 3% річних, суд приходить до висновку, що позивачем не вірно визначений період, а саме позивачем за актом №17 від 28.08.2019 нараховано 3% річних у розмірі 262,57 грн. за період з 28.09.2019р. по 10.10.2019р., даний розрахунок суперечить вимогам діючого законодавста, оскільки відповідачем сплата 50% відповідно до умов п. 3.6 Договору повинна була сплачена 27.09.2019р., але відповідач прострочив сплату основної суми заборгованості та сплатив її лише 10.10.2019р.

А тому, господарський здійснивши розрахунок 3% річних за актом №17 від 28.08.2019 дійшов висновку, що період нарахування 3% за актом №17 від 28.08.2019 становить з 28.09.2019р. по 09.10.2019р. у розмірі 242,37 грн. та підлягають задоволенню, а в частині нарахування 3% за актом №17 від 28.08.2019 у розмірі 20,20грн. підлягає відхиленню.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 3% річних, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог в частині вимоги про стягнення 3% річних, суд приходить до висновку, що позивачем не вірно визначений період, а саме позивачем за актом №20 від 27.09.2019 нараховано 3% річних у розмірі 215,00 грн. за період з 28.10.2019р. по 19.11.2019р., даний розрахунок суперечить вимогам діючого законодавста, оскільки останній день строку оплати за договором припадає на вихідний день (27.10.2019 (неділя)), то оплата має бути проведена за цей місяць у перший робочий день 28.10.2019, відповідно прострочка у цей період виникає з 29.10.2019.

А тому, господарський здійснивши розрахунок 3% річних за актом №20 від 27.09.2019 дійшов висновку, що період нарахування 3% за актом №20 від 27.09.2019 становить з 29.10.2019р. по 19.11.2019р. у розмірі 205,71 грн. та підлягають задоволенню, а в частині нарахування 3% за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 9,29 грн. підлягає відхиленню.

Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, господарський суд встановив наступне.

В позовній заяві позивач зазначає, що для надання правничої допомоги скористався допомогою адвоката, вартість пов`язаної зі справою правничою допомогою на момент подання відповіді на відзив надано таку правничу допомогу: збір та ознайомлення з документами на підставі яких подано позов, складення проекту позовної заяви з розрахунком. Вартість правничої допомоги склала 3 150,00грн.

В якості підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги від 01.11.2019 року № Ю/МТ/03 та попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач понесе та очікує понести.

Відповідно до п. 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №821/1594/17, Верховний Суд зазначив, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи, у яких конкретизовано справу, в якій таку допомогу надано.

При цьому зміст пункту 8.1 договору від 01.11.2019 року № Ю/МТ/03 не містить дозволу на відстрочення платежу.

Оскільки, позивачем не надано доказів оплати за надання правничої допомоги, в договорі відсутня конкретизація справи, відсутній ордер господарський суд погоджується з відповідачем та вважає розмір витрат не підтвердженим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вирішив в задоволенні витрат на правчину допомогу у розмірі 3 150,00 грн. відмовити.

За результатами вирішення спору, у зв`язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача до ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1 915,39 грн.

Керуючись ст.ст. 67, 179, 230, 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 530, 549, 611, 625, 627, 629, 628, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст.. 14, 129, ст.ст. 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості за актом №20 від 27.09.2019 у розмірі 113 765,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ-ТРЕЙД УКРАЇНА" (04070, м. Київ, вул. Спаська, 39-А, ) суму пені за актом № 17 від 28.08.2019р. за період з 28.09.19р. по 09.10.19р. в розмірі 2 666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 06 коп., суму пені за актом № 20 від 27.09.2019р. за період з 29.10.19р. по 19.11.19р. в розмірі 2 125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) грн. 69 коп., суму 3% за актом № 17 від 28.08.2019р. за період з 28.09.19р. по 09.10.19р. в розмірі 242 (двісті сорок дві) грн. 37 коп., суму 3% річних за актом № 20 від 27.09.2019р. за період з 29.10.19р. по 19.11.19р. в розмірі 205 (двісті п`ять) грн. 71 коп., суму судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору у розмірі 1 915 (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 39 коп.

В іншій частині позову у розмірі 348,28 грн. (3% річних та пені) та витрат на правчину допомогу у розмірі 3 150,00 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.02.2020р.

Суддя І.В. Владимиренко