ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020м. ДніпроСправа № 904/6135/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД" ( 52201, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, буд. 22)

про стягнення 80 759,76 грн. 7% штрафу за несвоєчасно поставлений товар за договором про закупівлю від 16.01.19 № 37-14.4/3.1-1

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Тимофієв Є.Л., ордер, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №35-28/7-31 від 10.12.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД" 80 759,76 грн. 7% штрафу за несвоєчасно поставлений товар за договором про закупівлю від 16.01.19 № 37-14.4/3.1-1.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю від 16.01.19 № 37-14.4/3.1-1 в частині своєчасної поставки товару, а саме поставка товару мали бути до 16.03.2019 включно, проте фактично поставка товару відбулась 14.05.2019, що підтверджується видатковою накладною №пк-000828 від 14.05.2019 на суму 18 150,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/6135/19, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.01.2020 о 14:20 год.

До суду 17.01.2020 надійшов відзив відповідача яким останній просить суд з урахуванням інтересів відповідача зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач визнає порушення строку поставки товару за видатковою накладною №пк-000828 від 14.05.2019 на суму 18 150,90 грн., строк порушення поставки товару становить 59 днів. Відповідач не визнає 7% штрафу за несвоєчасно поставлений товар за договором про закупівлю від 16.01.2019 №37-14.4/3.1-1 в розмірі 80 759,76 грн. оскільки актами цивільного законодавства України не визначено таке поняття як "ціна договору" та аналізуючи п.3.1 договору відповідач дійшов висновку, що сторонами не встановлено конкретне значення "ціни договору". Отже, відповідач стверджує, що сума неустойки у розмірі 80 759,76 грн. є необґрунтованою.

Також відповідач зазначає, що по суті спір між сторонами виник в зв`язку з неоднозначним тлумаченням умов п.3.1 та п.8.3 договору з врахуванням положень ст. 231 Господарського кодексу України та ст. 549 Цивільного кодексу України. Договір розроблявся саме позивачем, та укладався за процедурою передбаченої Законом України "Про публічні закупівлі", а тому відповідач не міг внести будь-які зміни до умов договору. Оскільки правила встановленні ст. 213 Цивільного кодексу України не дають можливості визнати справжній зміст відповідної умови договору щодо визначення "ціни договору", тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав).

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій відповідач звертає увагу суду на ступінь виконання зобов`язання, а саме відповідачем було виконано повністю свої зобов`язання за договором, а саме було поставлено товар за специфікацією на загальну суму 1 171 861,92 грн., весь товар був поставлений в строки обумовлені договором, крім товару на суму 18 150,90 грн. Відповідач визнав порушення щодо строку поставки товару та сплатив позивачу санкції у вигляді пені та штрафу від суми неналежного виконаного зобов`язання.

На електрону пошту суду 20.01.2020 надійшло клопотання позивача про розгляд справи №904/6135/19 без участі представника Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" внаслідок значної територіальної віддаленістю.

У судовому засіданні 21.01.2020 розгляд справи відкладено до 13.02.2020 о 11:00 год.

До суду 30.01.2020 надійшла відповідь позивача на відзив де вказує, що самосійний суб`єкт господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД" не вжив заходів для належного виконання зобов`язань за договором, а тому Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" як самостійних суб`єкт господарювання, який належить до державного сектору економіки нарахував неустойку (пеню, штраф), передбачену п.8.3 договору законно, в зв`язку з чим позивач просить суд повністю задовольнити позовні вимоги.

На електрону пошту суду 11.02.2020 надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив де вказує, що позивач помилково вважає, що в договорі №37-14.4/3.1.-1 від 16.01.2019 визначено розмір "ціни договору" оскільки сторонами договору розмір "ціни договору" конкретно не визначений, а лише вказано про верхню межу розміру "ціни договору". Також відповідач вважає. що посилання позивача на рішення Господарського суду м. Києва від 02.09.2019 у справі №910/8504/19 є недоречним та не може братися судом до уваги оскільки по справі №910/8504/19 сторони погодили ціну договору №37-14.3/8-31 від 12.06.2018 та зазначили конкретний її розмір: "у пункті 3.1 зазначеної угоди сторони погодили, що сума, визначена у договорі (також - ціна договору), складається з сумарної ціни послуг, що будуть надаватися протягом дії договору, та не може перевищувати 927 537,00 грн., включаючи ПДВ 20% - 154 589,50 грн.". А в договорі №37-14.4./3.1-1 від 16.01.2019, що є предметом розгляду справи №904/6135/19, "ціна договору" сторонами не визначалася.

На електрону пошту суду 12.02.2020 надійшло клопотання позивача про розгляд справи №904/6135/19 без участі представника Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" за наявними у справі матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.02.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД" (далі постачальник, відповідач) 16.01.2019 укладено договір про закупівлю №37-14.4/3.1-1 (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити замовникові товар, найменування кого наведено в п.1.2 договору, а замовник здійснити приймання товару та оплатити такий товар відповідно до специфікації та технічних характеристик, що наведені в Додатку №1 до договору (далі - Специфікація Договору). Кількість та ціну товару зазначено в Специфікації Договору.

Найменування товару: шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (далі - товар) (п.1.2 договору).

Місце виконання договору: 08300, Україна, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ДП МА "Бориспіль" (п.1.4 договору).

Відповідно до п.3.1 договору сума зазначена у договорі (ціна договору) не може бути більшою за 1 171 861,92 грн., включаючи ПДВ 20% - 195 310,32 грн.

Ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін. У разі необхідності внесення змін до договору, такі зміни відбуваються за взаємною згодою сторін у порядку та у терміни, передбаченому діючим законодавством України (п.3.3 договору).

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки товару - 30 календарних днів з дати отримання письмової заявки постачальником від замовника. Датою поставки товару за договором вважається дата підписання сторонами видаткової накладної на фактично поставлений товар.

На виконання п. 5.1 договору замовник звернувся до постачальника із заявкою від 06.02.2019 №50-22-79 щодо поставки товару згідно договору. Зазначена заявка була отримана постачальником 15.02.2019, що підтверджується підписом уповноваженої особи постачальника та печаткою підприємства.

Пунктом 7.3.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що передбачені договором.

Поставка товару відбулася 14.05.2019, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною від 14.05.2019 № пк-000828 на суму 18 150,90 грн.

Відповідно до п.8.3 договору у разі порушення строку поставки товару, зазначеного в п. 5.1 договору перші 14 календарних днів постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 50% облікової ставки НБУ від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення. У разі порушення строку надання поставки товару, зазначеного в п. 5.1 договору понад 14 календарних днів, починаючи з 15 календарного дня, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку надання послуг, зазначеного в п. 5.1 Договору понад 30 календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7 % від ціни Договору.

Згідно з п. 8.11 договору, у разі застосування пені (штрафу), сторона, яка порушила виконання зобов`язань, зобов`язана сплатити суму пені/штрафу на підставі оремо виставленого, у кожному випадку, рахунку. Оплата рахунку проводиться протягом 5-ти банківських днів з дати його отримання стороною, яка допустила прострочення виконання своїх зобов`язань за договором.

Внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару позивачем було нараховано неустойку (пеню та штраф) та направлено відповідачу рахунок-фактуру від 08.07.2019 № 12/26 про сплату штрафних санкцій на загальну суму 82 889,14 грн., з яких 858,81 грн. пеня та 82 030,33 грн. штраф.

Після отримання зазначеного рахунку-фактури, відповідач листами від 18.07.2019 № 271, від 15.08.2019 № 293 звернувся до позивача з проханням не нараховувати штрафні санкції згідно договору, оскільки вони є неспіврозмірними до порушення і суперечать партнерським відносинам між сторонами та сплатив 29.10.2019 пеню у сумі 858, 81 грн. та штраф в сумі 1 270,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1934 від 29.10.2010 на суму 2 129,38 грн.

Позивачем заявлена матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача за порушення строку поставки на 59 днів штрафу у розмірі 7% ціни договору (1 171 861,92 грн.), з урахуванням сплати 1 270,57 грн., у сумі 80 759,76 грн.

Таким чином, предметом доказування у справі є обставини щодо укладання договору, факт поставки товару, строк поставки, строк дії договору, наявність прострочення поставки та відповідальність за прострочення поставки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов`язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Судом встановлено факт невиконання відповідачем в строк зобов`язання за договором, що є підставою для застосування у відповідності до вимог цивільного та господарського законодавства штрафної санкції.

Пунктом п. 8.3 договору зокрема визначено, що за порушення строку надання послуг, зазначеного в п. 5.1 Договору понад 30 календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7 % від ціни Договору. Відповідно до п.3.1 договору сума зазначена у договорі (ціна договору) не може бути більшою за 1 171 861,92 грн., включаючи ПДВ 20% - 195 310,32 грн.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони не узгодили порядок нарахування штрафу за порушення строків виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 80 759,76 грн. 7% штрафу за несвоєчасно поставлений товар за договором про закупівлю від 16.01.19 № 37-14.4/3.1-1.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233-238, 240, 241, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД" про стягнення 80 759,76 грн. 7% штрафу за несвоєчасно поставлений товар за договором про закупівлю від 16.01.19 № 37-14.4/3.1-1.

Судові витрати у справі по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 17.02.2020.

Суддя Е.М. Бондарєв