ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"17" лютого 2020 р. Справа№ 910/7173/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос"

на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 (повний текст складено та підписано 02.10.2019)

у справі № 910/7173/19 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лисичанський пивоварний завод"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Дельта банк"

2) Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк"

про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/7173/19 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" (далі за текстом - скаржник; ТОВ «ФК «Геліос») звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/7173/19 та змінити його мотивувальну частину в редакції запропонованій скаржником, з покладенням на позивача судових витрат.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 справу № 910/7173/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги ТОВ «ФК «Геліос», а також аргументи апелянта стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду судом було визнано необґрунтованою заяву про поновлення строку.

За вказаних обставин ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Геліос» у даній справі залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Копію ухвали представник скаржника отримав 27.01.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке залучено до матеріалів справи.

До суду 06.02.2020 від ТОВ «ФК «Геліос» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Розглянувши заяву ТОВ «ФК «Геліос» про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому із правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на апеляційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 261 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених норм, суд апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою поза межами строків, установлених законодавством для оскарження судових рішень в апеляційному порядку, повинен вирішити питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, навівши мотиви такого поновлення з вказівкою на поважність причин пропуску такого строку.

В даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, згідно з якою правова система багатьох країн передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, пункт 41, від 03.04.2008). При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Устименко проти України" (Ustimenko. Ukraine), заява №32053/13, пункт 41, від 29.10.2015).

В своїй заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, ТОВ «ФК «Геліос» посилається на те, що його представник у розгляді даної справи участі не брав, що позбавило можливості реалізації права скаржника на апеляційне оскарження судового рішення у передбачений процесуальним законом строк та підготовки обґрунтованої апеляційної скарги. Скаржник зазначає, що лише після ознайомлення з матеріалами даної справи 09.12.2019 ТОВ «ФК «Геліос» отримало можливість підтвердити власні припущення про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, а також порушення прав ТОВ «ФК «Геліос», як правонаступника ПАТ «Дельта-Банк», шляхом прийняття необґрунтованого рішення, яке базується на неналежних доказах та неналежному з`ясуванні судом дійсних обставин справи.

Інших доводів щодо поважності пропуску строку на оскарження рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/7173/19 скаржником не наведено.

Водночас, позивач - ТОВ "Лисичанський пивоварний завод" заперечив проти відкриття апеляційного провадження у даній справі, посилаючись на те, що станом на 12.11.2019 скаржнику було відомо про факт існування оскаржуваного судового рішення, про його зміст і про дату його ухвалення та набрання ним чинності. Позивач просить суд відмовити у відкритті апеляційного провадження, оскільки скаржником був пропущений строк для подання апеляційної скарги без будь-яких поважних причин.

В обґрунтування зазначеної обставини позивач зазначає про те, що 12.11.2019 та 13.11.2019 під час розгляду справи № 913/843/14 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Лисичанський пивоварний завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 287 052 541, 58 грн., вівся аудіо запис судового засідання, електронна копія якого додана позивачем до додаткових пояснень.

При цьому позивач звертає увагу на те, що на 05 хв. 13 сек. цього аудіо файлу представник ТОВ "Лисичанський пивоварний завод" долучає до матеріалів справи рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 по справі №910/7173/19, а на 09 хв. 13 сек. представник ТОВ «ФК «Геліос» надає свої пояснення з приводу того, що рішення у справі № 910/7173/19 не впливає на вирішення справи № 913/843/14.

Також позивач зазначає, що матеріали справи № 913/843/14 містить два клопотання про ознайомлення з матеріалами справи представників ТОВ «ФК «Геліос», одне з яких датоване 12.11.2019, а друге - 15.11.2019. Ці клопотання з відмітками про ознайомлення містяться у матеріалах справи № 913/843/14 на аркушах 191 та 256, а копія рішення господарського суду м. Києва від 24.09.2019 по справі № 910/7173/19 - на аркушах 155-159, що вказує на те, що скаржник - ТОВ «ФК «Геліос» дізналось про існування рішення не 09.12.2019, як про це зазначено в заяві про поновлення строку на подання апеляційної скарги, а 12.11.2019. Ксерокопії вказаних документів долучені позивачем до додаткових пояснень.

Крім того, як зазначає позивач, у додаткових поясненнях по суті позовних вимог від 13.11.2019, які були подані представником ТОВ «ФК «Геліос» та містяться на аркушах 204-207 справи № 913/843/14 зазначено: «За результатами вивчення поданих відповідачем пояснень та відзиву…» абз. 3 арк. 204 також свідчить про обізнаність щодо факту існування рішення господарського суду м. Києва від 24.09.2019 по справі № 910/7173/19 та його змісту, оскільки у своїх додаткових поясненнях від 12.11.2019 представник ТОВ "Лисичанський пивоварний завод" Приходько С.В. наголошував на тому, як вказане оскаржуване судове рішення у справі № 910/7173/19 впливає на вирішення справи № 913/843/14 по суті. Ксерокопії відповідних документів додані позивачем до додаткових пояснень.

Факт обізнаності про існування рішення також підтверджується протоколом судового засідання від 12.11.2019 по справі № 913/843/14 на 2 арк. (арк. 198-200 справи № 913/843/14), копію якого позивачем додано до додаткових пояснень.

Отже, за результатами дослідження та аналізу сукупності наданих суду доказів колегія дійшла висновку про те, що скаржник - ТОВ «ФК «Геліос» мав об`єктивну можливість з 12.11.2019 скористатись своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення. Обізнаність ТОВ «ФК «Геліос» про наявність судового рішення у даній справі підтверджується вказаними письмовими доказами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Повний текст рішення господарського суду м. Києва від 24.09.2019 у даній справі № 910/7173/19 був оприлюднений 03.10.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02, п.27 та ухвалу від 14.10.2003 у справі «Трух проти України», заява №50966/99).

Тобто скаржник не був позбавлений можливості бути ознайомленим 03.10.2019 з повним текстом рішення суду першої інстанції, яке має публічний характер та знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Щодо посилання скаржника на необізнаність про існування оскаржуваного рішення у зв`язку із незалученням його до участі у справі колегія суддів зазначає, що норма ч. 2 ст. 261 ГПК України не встановлює безумовного обов`язку суду поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу у будь-якому разі подання її особою, яка не була залучена до участі у справі. Скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, не залученою до участі у справі. Разом із цим неучасть у справі особи, яка звертається зі скаргою, із посиланням на те, що рішення у цій справі стосується її прав та інтересів, свідчить лише про те, що такій особі, ймовірно, не було відомо про розгляд цієї справи, однак не є безумовною підставою визнання причин пропуску строку поважними, поновлення цього строку та прийняття скарги до провадження. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що скаржник - ТОВ «ФК «Геліос» належним чином не обґрунтувало поважності причин, які зумовили неможливість подання апеляційної скарги у найкоротші строки з часу, відколи особа довідалася про наявність оскаржуваного нею судового рішення, тому суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 261 ГПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне надіслати скаржнику його апеляційну скаргу з доданими до неї документами та заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Керуючись ст.ст. 260, 261 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Геліос» на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/7173/19.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Геліос» надіслати копію даної ухвали, оригінал апеляційної скарги з доданими документами, заяву про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі № 910/7173/19 з доданими документами.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко