УХВАЛА

м. Київ

19.02.2020Справа № 910/14206/19
За позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідний Край"

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Янцова Ірина

Володимирівна

про визнання недійсним договору, протоколів, змін до статуту

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичак О.М. за участю секретаря судового засідання

Смігунова В.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Сікорський Т.Г.

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про:

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" від 12.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Янцовою Іриною Володимирівною за реєстровим № 617;

- визнання недійсним Протоколу № 06/12 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" від 12.12.2017;

- визнання недійсним Протоколу № 01/01 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" від 05.02.2018 в частині затвердження нової редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край";

- визнання недійсним змін до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" внесені відповідно до Протоколу № 06/12 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" від 12.12.2017;

- визнати недійсним змін у вигляді нової редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" внесені відповідно до Протоколу № 01/01 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" від 05.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний край" від 12.12.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Янцовою Іриною Володимирівною за реєстровим № 617, укладено з порушенням ст. 203, 215, 229 Цивільного кодексу України, вчинений під впливом помилки, оскільки станом на момент відчуження частки позивачу не було відомо вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний Край».

Ухвалою від 05.11.2019р. судом було відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.12.2019р.; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Янцову Ірину Володимирівну.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що за весь період існування товариства позивач не скористалась правом та можливістю як учасника на отримання інформації стосовно діяльності суб`єкта господарювання. Відчуження частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" відбулось за наявності волевиявлення ОСОБА_1 . Крім того, вказаним учасником судового процесу наголошено на доказовій необґрунтованості посилань позивача на укладання оспорюваного правочину під впливом помилки.

У судовому засіданні 04.12.2019р. судом було продовжено строк розгляду справи на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 15.01.2020р.

15.01.2020р. судом було відкладено підготовче засідання на 29.01.2020р.

29.01.2020р. підготовче засідання було відкладено на 04.02.2020р.

У судовому засіданні 04.02.2020р. судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. При цьому, суд виходив з наступного.

За приписами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одночасно, у ст.76 Господарського процесуального кодексу України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд звертає увагу, що норма статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачає саме витребування тих доказів, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Проте, виходячи з предмету та підстав позовних вимог суд дійшов висновку щодо недоцільності витребування фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний Край".

04.02.2020р. судом також було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про виклик свідків, оскільки згідно ч.1 ст.89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Проте, відповідних заяв позивача та ОСОБА_3 суду подано не було.

У судовому засіданні 04.02.2020р. судом також було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи по справі. При цьому, суд виходив з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Проте, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з огляду на обставини, що входять до предмету доказування у справі, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для призначення по справі судової експертизи, а отже, і відмови в задоволенні клопотання позивача.

04.02.2020р. судом було закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд спору по суті на 19.02.2020р.

18.02.2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

Розглянувши заяву позивача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч.2 ст.226 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, виходячи з наведеного вище, приймаючи до уваги заяву позивача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду з підстави, викладеної у п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що за приписами п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, виходячи з того, що у даному випадку позов підлягає залишенню без розгляду на підставі заяви позивача, керуючись п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку щодо залишення судового збору за позивачем. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 14.05.2019р. по справі №921/955/14-г/16.

Керуючись приписами ст.ст.226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, протоколів, змін до статуту, без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 20.02.2020р.

Суддя Спичак О.М.