ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі за скаргою

06.02.2020м. ДніпроСправа № 904/1810/15

Господарський суд у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу № 02-08/1/47 від 11.01.2020 Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на бездіяльність державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Весна", с. Павлопілля Нікопольського району Дніпропетровської області

про стягнення 199 103 грн. 59 коп.

Рудь І.А.

Представники:

від скаржника (позивача): не з`явився;

від відповідача (боржника): не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 у справі № 904/1810/15 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 139 372 грн. 51 коп. штрафу, 3 982 грн. 07 коп. витрат по сплаті судового збору; у решті позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення господарським судом 03.07.2015 видано наказ.

16.01.2020 на адресу суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковальчук А.О. у виконавчому провадженні № 59745273.

- зобов`язати державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковальчук А.О. вжити у виконавчому провадженні № 59745273 усіх, передбачених Законом України заходів щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2015.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що з часу відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було здійснено всіх належних виконавчих дій для забезпечення виконання наказу, як-то: накладення арешту та майно та кошти боржника, перевірку майнового стану боржника тощо.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2020 прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 23.01.2020 із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представника скаржника.

У судовому засіданні 23.01.2020 представник ДВС подав відзив на скаргу, в якому заперечував проти її задоволення та копії з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 59299357, у складі якого перебуває виконавче провадження № 59745273. В обґрунтування заперечень зазначив, що виконавче провадження № 59745273 перебуває у складі зведеного виконавчого провадження № 59299357, в межах якого державним виконавцем здійснені всі виконавчі дії щодо виявлення майна боржника в порядку ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", прийняті заходи щодо арешту майна боржника відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" та розшуку майна боржника відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим вважає, що підстави для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця відсутні. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2020 розгляд скарги відкладено на 06.02.2020.

03.02.2020 електронною поштою та 06.02.2020 засобами поштового зв`язку від скаржника до суду надійшли пояснення на відзив ДВС, в яких на спростування заперечень виконавчої служби зазначив, що з наданих виконавчою службою документів вбачається, що державним виконавцем не було здійснено всіх належних виконавчих дій для забезпечення виконання наказу господарського суду від 03.07.2015. Виконавчі дії, на які посилається ДВС у відзиві, виконані вже після звернення стягувача із даною скаргою до суду; в порушення вимог ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" перевірка майнового стану боржника своєчасно не здійснювалася; постанова про розшук транспортних засобів боржника державним виконавцем не приймалась; жодних дій, передбачених п.п. 18,19 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а також п. 1 розділу 14 Інструкції не вжито.

05.02.2020 на адресу суду електронною поштою надійшло клопотання ДВС від 95.02.2020 № 29411 про перенесення розгляду скарги, у зв`язку із неможливістю забезпечити явку представника у призначене судове засідання.

У судове засідання 06.02.2020 представники сторін не з`явилися.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 16.01.2020, що направлялася за місцезнаходженням боржника, з відміткою відділення поштового зв`язку: "Повернуто з інших причин, що дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення". При цьому, на поштового повідомленні на конверті наявна відмітка, засвідчена підписом працівника пошти від 23.01.2020 про відмову адресата від отримання поштового відправлення.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Господарський суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників сторін та ДВС, оскільки про час та місце судового засідання останні повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження з розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із нормами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", cудові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалів справи, за заявою стягувача 08.08.2019 державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59745273 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2015 № 904/1810/15 про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Весна" на користь ПАТ "Аграрний фонд" заборгованості у загальній сумі 13 884 грн. 88 коп.

08.08.2019 державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 59745273 до зведеного виконавчого провадження № 59299357, яке веде Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Як вбачається з облікової картки на зведене виконавче провадження № 59299357 (а.с. 126, 127), у ньому окрім виконавчого провадження № 59745273 перебувають:

- виконавче провадження № 59212132 з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 № 804/3019/17 (міститься примітка "завершено згідно п. 2 ст. 37");

- виконавче провадження № 59025505 з примусового виконання рішення Нікопольського управління ГУ у Дніпропетровській області від 23.01.2019 № ;

- виконавче провадження № 58546911 з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 № 804/3383/16 (міститься примітка "завершено згідно п. 2 ст. 37")

Господарський суд зазначає, що гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб ДВС передбачено ч. 1 та ч. 2 статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до змісту яких рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У ч. 1 статті 339 та частині першій статті 340 ГПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби також передбачено частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, статей 339, 340 ГПК України, ч. 5 статті 287 КАС України, у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив зазначене рішення, за правилами цивільного судочинства.

Якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства.

Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Це правило діє і при виконанні зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднані судові рішення, ухвалені за правилами однієї юрисдикції.

При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, в яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - наявність підстав для завершення виконавчого провадження. Правом виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження наділений лише державний чи приватний виконавець, на виконанні якого перебуває зведене виконавче провадження, про що ухвалюється відповідна постанова. Суд такими повноваженнями не наділений.

Закон не передбачає порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц та від 12.09.2018 у справі № 906/530/17.

Як вбачається з матеріалів справи 08.08.2019 виконавче провадження № 59745273 об`єднано у зведене виконавче провадження № 59299357, та на час розгляду скарги не виведене зі складу зведеного виконавчого провадження № 59299357 (доказів не надано).

Разом з тим, як вбачається з облікової картки на зведене виконавче провадження № 59299357 у зведене виконавче провадження, разом з виконавчим провадженням господарської юрисдикцій об`єднано також виконавчі провадження адміністративної юрисдикції ( виконавчі листи Дніпропетровського окружного адміністративного суду ) та рішення Нікопольського управління ГУ у Дніпропетровській області, що підлягають примусовому виконанню.

У постанові від 14.11.2018 у справі № 707/28/17-ц Верховний Суд дійшов висновку, що сама наявність зведеного виконавчого провадження не свідчить про адміністративну юрисдикційність скарги на рішення, дії чи бездіяльність відділу ДВС. Визначальним критерієм для віднесення спору до адміністративної юрисдикції є наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню.

У зведеному виконавчому провадженні виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Отже, як зазначено в постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 905/368/17 для правильного вирішення спору про законність дій (бездіяльності) державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні судам першочергово належить дослідити підсудність розгляду спору саме господарському суду, оскільки порушення правил юрисдикції відповідно до статей 20-23 ГПК України є безумовною підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень згідно із ст. 313 ГПК України.

Таким чином, з`ясувавши в процесі розгляду скарги вище зазначені обставини щодо наявності зведеного виконавчого провадження, в якому виконуються як рішення господарського суду, так і рішення інших (не судових) органів, що підялгають примусовому виконанню, враховуючи вищевикладені правові висновки Верховного Суду, господарський суд вважає, що провадження із розгляду скарги підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки скарга не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та роз`яснює скаржнику, що розгляд даної скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 231, 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Провадження за скаргою Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на бездіяльність державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 11.02.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України, до Центрального апеляційного господарського суду з урахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь