РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.02.2020Справа № 910/17801/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа - Гарант»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

про стягнення 8 255, 92 грн.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання від 17.02.2020.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про відшкодування збитків у розмірі 8 255, 92 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2019 було відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, одночасно встановивши відповідачу строк який становить п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання до суду відзиву на позов та доказів направлення відзиву позивачу; встановивши позивачу строк, який становить п`ять днів з дня отримання відзиву на позов, для подання до суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

17.01.2020 від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про розгляд справи за участю представників сторін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2020 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін, засідання призначено на 17.02.2020 року.

23.01.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа - Гарант» надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 17.02.2020 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, вважаючи їх безпідставними та такими , що не підлягають задоволенню.

Усне клопотання відповідача про призначення експертизи судом відхилено, так як у судовому засіданні не було доведено обґрунтованість її призначення та не заявлено вид експертизи. Письмові клопотання з цього приводу до суду не надходили.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

У частині 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-TRAAM-8585852, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Fiat», державний № НОМЕР_1 .

04 лютого 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat», державний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «LDV Convoy» державний № НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 .

За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди її учасники склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 04.02.2019р., водій транспортного засобу «LDV Convoy» державний № НОМЕР_2 , визнав свою вину у порушенні Правила дорожнього руху України, що стало причиною виникнення пригоди та завдання шкоди.

Суд визнає Європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного.

Так, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 № 3045-VI, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Суд за змістом Європротоколу встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Отже, дослідивши пункти европротоколу, які заповненні учасниками дорожньо-транспортної пригоди та містять інформацію про вказану подію, суд дійшов висновку про наявність страхового випадку.

4 лютого 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи.

Згідно рахунку-фактури ФОП «Тодчук Вікторія Леванівна» № 01128 від 02.04.2019р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat», державний № НОМЕР_1 , із використання запасних частин, що попередньо були у використанні (б/у) та щодо яких фактично застосовано коефіцієнт фізичного зносу, складає: 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

12 квітня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 (на банківський рахунок ФОП «Тодчук В.Л.»), що підтверджується платіжним дорученням № 523 від 12.04.2019р.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Предметом даного спору є зворотня вимога страховика до особи, відповідальної за завдану шкоду, про стягнення компенсації страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику за договором добровільного страхування.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «LDV Convoy» державний № НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6785466.

5 липня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) за вих. № 5906, на суму 19 200,00 грн.

20 листопада 2019 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було здійснено часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 10 944 (десять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 08 копійок.

Таким чином, станом на даний момент, з боку ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» залишаються невідшкодованими збитки у розмірі 8 255 (вісім тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 92 копійки.

З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що ним здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 944, 08 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,7000, що підтверджений у висновку експерта від 13.01.2020 №1821.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно статті 29 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 зазначеної Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред`явлення позивачем (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

У даному випадку позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що є правомірним з огляду на вищевикладене.

Так, з рахунку-фактури на оплату №01128 від 02.04.2019 року вбачається, що такі запчастині як фара передня права, дзеркало заднього виду праве, крило переднє праве, бризговик переднього правого крила були встановлені на автомобіль «Fiat Siena», реєстраційний номер НОМЕР_1 не нові а такі, що були у вжитку.

Таким чином, при здійсненні відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Fiat Siena» реєстраційний номер НОМЕР_1 застосовувалися запасні частини, що раніше перебували у використанні.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Пункт 3.9. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Отже, сума страхового відшкодування у розмірі 19 200, 00 грн. є сумою вартості відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, з ПДВ.

Як вже вказувалося, до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до позивача, який виплатив суму страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 19 200, 00 грн., перейшло право вимоги до відповідача у межах фактичних витрат.

З огляду на викладене, обґрунтованою сумою, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу є 8 255, 92 грн. (фактичні витрати понесені позивачем з урахуванням часткової виплати страхового відшкодування відповідачем в розмірі 10 944, 08 грн. згідно платіжного доручення № 15002 від 20.11.2019), а не 10 944, 08 грн., як вважає відповідач. З урахуванням наведеного доводи відповідача, викладені у письмовому відзиві до уваги судом не приймаються.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача страхового відшкодування у розмірі 8 255, 92 грн. (фактичні витрати понесені позивачем з урахуванням часткової виплати страхового відшкодування відповідачем в розмірі 10 944, 08 грн. згідно платіжного доручення № 15002 від 20.11.2019). З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, ВУЛИЦЯ БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 33, ідентифікаційний код 16285602) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа - Гарант» (01133, м. Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) 8 255, 92 (вісім тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн 92 коп. основного боргу та 1 921, 00 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 18.02.2020.

Суддя І.В. Алєєва