ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 Справа № 908/2415/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у справі №908/2415/19

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат", м.Запоріжжя

тертя особа, яка не заявляє вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", м.Запоріжжя

про стягнення суми 184334559,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у справі №908/2415/19 (суддя Колодій Н.А.) зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" і додані до неї документи - повернуто без розгляду; закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи №908/2415/19 по суті у судовому засіданні 17.12.2019; відкладено розгляд справи до 15.01.2020 о/об 15 год. 30 хв.

Означена ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що строк для подання зустрічної позовної заяви є 15.10.2019, проте, відповідачем подано зустрічну позовну заяву 27.11.2019, тобто з порушенням строку, встановленого ч.1 ст.180 ГПК України, при цьому клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку в порядку ст.119 ГПК України разом із зустрічною позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" надано не було.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (позивач за зустрічним позовом) звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у справі №908/2415/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" об?єднати в одне провадження з первісним позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у справі №908/2415/19.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

За твердженням апелянта, повернення судом зустрічної позовної заяви без розгляду свідчить про надмірний формалізм останнього, а висновок суду першої інстанції про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" не мав права подати зустрічну позовну заяву не відповідає загальним засадам доступу до правосуддя для кожної особи, що в свою чергу є порушенням ст.55 Конституції України, ст.ст.73, 86, 236 ГПК України стосовно прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об?єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у справі №908/2415/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; надано строк ДПЗД "Укрінтеренерго" та ПАТ "Запоріжжяобленерго" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 07.02.2020.

ДПЗД "Укрінтеренерго" та ПАТ "Запоріжжяобленерго" відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

04.09.2019 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 184334559,43 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.10.2019.; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго".

15.10.2019 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.11.2019.

Ухвалою суду від 20.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 17.12.2019.

27.11.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява №25-17/1841 від 26.11.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018 №5.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.12.20196 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 повернуто зустрічну позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Повертаючи зустрічну позовну заяву, місцевий господарський суд дійшов висновку, що остання подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом положень 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

За приписами частини другої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої та другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з вимогами частин 1-4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 8-9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, строк для подання відзиву і, відповідно, зустрічного позову встановлюється судом.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з частиною першою статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З наведених процесуальних норм вбачається, що право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Колегією суддів встановлено, що під час відкриття провадження у справі №908/2415/19, місцевим господарським судом в ухвалі від 26.09.2019 було запропоновано відповідачу в строк до 15.10.2019 подати до суду відзив на позовну заяву із його документальним обґрунтуванням.

Таким чином, суд першої інстанції відповідно до положень процесуального законодавства визначив строк для вчинення відповідачу певних процесуальних дій.

10.10.2019 відповідачем до Господарського суду Запорізької області подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за поставлену енергію.

Натомість відповідачем зустрічну позовну заяву подано 27.11.2019 після закінчення строку для подання відзиву, що є порушенням частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, судом першої інстанції здійснено правильний та обґрунтований висновок про повернення зустрічної позовної заяви з підстав недодержання заявником строків на вчинення відповідної дії.

Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду за правилами господарського судочинства, оскільки не позбавляє відповідача права та можливості подати означений позов в окремому провадженні.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04 та №29465/04).

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom)).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладеного вище суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, які наведені апелянтом у скарзі, зокрема щодо надмірного формалізму суду першої інстанції в питанні прийнятності до розгляду зустрічної позовної заяви, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 17.12.2019 про повернення зустрічної позовної заяви.

Тому апеляційну скаргу позивача за зустрічним позовом слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору в сумі 1921,00 грн., понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2019 у справі №908/2415/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20.02.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна