ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Справа № 903/733/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Паламаренко Т.І. - адвокат, представник за ордером серії ЗР №57129 від 26.11.2019р.

від відповідача: Мороз О.В. - адвокат, представник за довіреністю від 01.10.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ", м.Суми

на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 11.11.19р. суддею Дем`як В.М. о 11:42 год. у м.Луцьку, повний текст складено 20.11.19р.

у справі № 903/733/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ", м.Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД", м.Луцьк

про визнання договору поставки недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. по справі №903/733/19 у позові Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" про визнання договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Публічне акціонерне товариство "СУМИХІМПРОМ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким справу направити для розгляду до Господарського суду Сумської області в межах справи про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ" (справа №5021/2509/2011).

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що з матеріалів справи №5021/2509/2011 вбачається, що 24.10.2011р. Господарським судом Сумської області порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ", а з 30.10.2012р. - введено процедуру санації, що свідчить про вкрай тяжкий фінансовий стан підприємства. Крім того, дефіцит обігових коштів складає 1 515млн.грн., сума кредиторської заборгованості - 2 048млн.грн., непокритий збиток 1 357млн.грн.. Такий стан є результатом впливу низки зовнішніх і внутрішніх факторів.

- вказує, що ПАТ "СУМИХІМПРОМ" доводиться працювати у вкрай негативних умовах. Підприємству з морально і фізично застарілими основними фондами, критичним дефіцитом обігових коштів доводиться конкурувати з провідними світовими виробниками двоокису титану, а на ринку мінеральних добрив України - з імпортерами з Російської Федерації та Республіки Білорусь. Російські та білоруські виробники використовують сировину та енергоносії внутрішнього походження за внутрішніми цінами. В той же час ПАТ "СУМИХІМПРОМ" основні види сировини (сірка, калій хлористий, фосфорит аміак) імпортує за світовими цінами і не може забезпечити такий рівень собівартості, як у конкурентів. Фактичне завантаження виробничих потужностей за 1 квартал 2018 року склало 42,8%. Таким чином, підприємство працювало недозавантажено, що вкрай негативно відбивається на його фінансовому стані. Дефіцит обігових коштів критично вливає на діяльність підприємства. Всі кошти, отримані від реалізації продукції та послуг, спрямовуються на підтримку сталої виробничої діяльності. Враховуючи вищевикладене ПАТ "СУМИХІМПРОМ" уклало договір поставки №07-ДГ/29 на вкрай невигідних умовах. За умови відсутності тяжких обставин (порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ", дефіцит обігових коштів, недозавантаженість підприємства) ПАТ "СУМИХІМПРОМ" не укладало б даний договір;

- обґрунтовує те, що Господарський суд Волинської області приймаючи рішення 11.11.2019р. порушив норми матеріального та процесуального права і не врахував ч.1 ст.233 Цивільного кодексу України, якою унормовано, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від гою. хто був ініціатором такого правочину. В свою чергу, тяжкими обставинами можуть бути: важка хвороба особи чи її близьких, смерть її годувальника, крайня нужденність сім`ї, загроза втратити заставлене житло, загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи пом`якшення яких необхідне термінове укладення правочину;

- зазначає про те, що ПАТ "СУМИХІМПРОМ" подано до суду клопотання про передачу матеріалів справи №903/733/19 за позовом ПАТ "СУМИХІМПРОМ" до ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" про визнання договору недійсним для розгляду до Господарського суду Сумської області межах справи про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ" (справа №5021/2509/2011). Проте судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, чим порушено підсудність справ за участю сторони відносно якої порушено провадження у справі про банкрутство. Зокрема, 24.10.2011р. Господарським судом Сумської області порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ". Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.10.2012 по справі №5021/2509/2011 введено процедуру санації ПАТ "СУМИХІМПРОМ";

- вказує на те, що відповідно до положень п.8 ч.1 ст.20 ГПК Україні, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником: стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України. Пунктом 9 ст.30 ГПК України передбачено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 ч.1 ст.20 цього Кодексу розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

- звертає увагу на те, що ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212) визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство вирішуй усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. Отже, особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Системний аналіз положень Закону про банкрутство №2343-ХII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те. що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХII, який передбачає концентрацію всіх спорів в межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів;

- зазначає. що у даному випадку предметом судового розгляду є спір про визнання договору поставки недійсним. Враховуючи, що даний спір стосується питань щодо формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство, він безпосередньо пов`язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" на рішення Господарського суду Волинської області від 20.11.2019р. у справі №903/733/19 залишено без руху та встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надати суду відповідні докази, зокрема докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

11.01.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" на виконання ухвали Північно - західного апеляційного господарського суду від 23.12.2019р. надійшло клопотання від 08.01.2020р. №15-27 з додатком, зокрема, платіжним дорученням від 03.01.2020р. №14 про сплату судового збору в сумі 2881,50грн..

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 13.01.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" на рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. у справі №903/733/19 та призначено справу №903/733/19 до розгляду на 11.02.2020р. об 15:30год., тощо.

Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" головуючий суддя Павлюк І.Ю. перебувала у відряджені у період з 26.01.2020р. по 31.01.2020р. та з 03.02.2020р. по 07.02.2020р. включно перебувала у відпустці.

27.01.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/733/19, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді Сумської області.

30.01.2020р. до Північно - західного апеляційного господарського суду від ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 10.02.2020р. задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/733/19 та забезпечення проведення якої доручено у Господарському суді Сумської області (адреса: проспект ім.Т.Шевченка,18/1, м.Суми, 40011).

10.02.2020р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ПАТ "СУМИХІМПРОМ" надійшли пояснення від 06.02.2020р. №15-517 по справі.

Представник скаржника в судовому засіданні 11.02.2020р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. по справі №903/733/19 скасувати та ухвалити нове, яким справу направити для розгляду до Господарського суду Сумської області в межах справи про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ" (справа №5021/2509/2011).

В судовому засіданні 11.02.2020р. та письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. по справі №903/733/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також, представник відповідача у письмовому відзиві вказав, що провадження у справі про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ" порушено Господарським судом Сумської області 24.10.2011р.. Провадження у даній справі №903/733/19 відкрито ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.09.2019р.. Кодекс України з процедур банкрутства набрав чинності 21.10.2019р.. З цього ж дня втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Таким чином, норма ч.3 ст.7 Кодекс України з процедур банкрутства, якою визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи, набрала чинності з 21.10.2019р., тобто після відкриття провадження у даній справі. Таким чином, дана справа №903/733/19 прийнята господарським судом Волинської області до свого провадження з додержанням правил підсудності, і у відповідності до ч.2 ст.31 ГПК України, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволені клопотання позивача про передачу справи за підсудністю.

Також, представник відповідача в судовому засіданні вказав, що в даному випадку позивач - ПАТ "СУМИХІМПРОМ" (боржник у справі №5021/2509/2011) звернувся до Господарського суд Волинської області з відповідним позовом, а не до нього було подано таку позовну заяву, а тому, на його думку, в даному випадку приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" стосовно того, що суд, у проваджені якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спору з вимогами до боржника, застосуванню не підлягають.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 10.08.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" (постачальник), в особі представника Боль Юрія Анатолійовича, який діяв на підставі довіреності №204 від 30.12.2017р. та Публічним акціонерним товариством "СУМИХІМПРОМ" (покупець), в особі виконавчого директора Волкова Володимира Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №85-1412 від 26.04.2018р. було укладено договір поставки №07-ДГ/29, згідно до п.п.1.1.-1.5., якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець, в свою чергу, прийняти та оплатити нафтопродукти, згідно додатків, що є невід`ємними частинами цього договору. Додатки до договору оформляються на кожну партію товару, підписуються уповноваженими представниками сторін, скріплюються печатками сторін та є невід`ємними частинами цього договору. В Додатках до договору зазначаються: найменування товару, кількість товару, ціна за одиницю товару, вартість партії товару, що поставляється, умови постачання партії товару із зазначенням відповідного базису постачання згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року, строк постачання партії товару, яким транспортом здійснюється постачання партії товару, умови та строки оплати, інші умови в разі необхідності. Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством. Постачальник підтверджує, що укладення та виконання ним цього договору не суперечить нормам чинного в Україні законодавства та відповідає його вимогам (зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладання та виконання ним цього договору не суперечить цілям діяльності постачальника, положенням його установчих документів чи інших локальних актів. У випадку припинення дії дозвільного документа, або ж позбавлення постачальника права здійснювати господарську діяльність, пов`язану із виконанням даного договору іншим чином-повідомити про це покупця протягом 5 днів, з моменту припинення права на здійснення такої діяльності (а.с.14-20).

Відповідно до п.п.2.1-2.6 договору, поставка товару (партії товару) здійснюється постачальником згідно заявки покупця. Умови та строк постачання зазначається у додатках, що є невід`ємними частинами договору. Для узгодження кількості та ціни товару (партії товару), що підлягає поставці за цим договором, покупець направляє постачальнику належним чином оформлені письмові замовлення. Замовлення передається постачальнику особисто, направляються поштою, факсимільним способом зв`язку чи електронною поштою. Покупець зобов`язаний зазначати у письмових замовленнях на товар (партію товару) наступну обов`язкову інформацію: найменування та асортимент товару; кількість кожного виду товару; умови поставки та адресу пункту поставки товару; строк постачання товару (партії товару). Поставка товару здійснюється партіями. На кожну партію товару постачальник надає наступні товаросупровідні документи: видаткову накладну, рахунок - фактуру із зазначенням ціни, вартості товару (партії товару) та витрат в залежності від умов поставки, товарно-транспортну накладну, паспорт якості (сертифікат якості). Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем належним чином оформленої постачальником видаткової накладної на товар. Товаросупровідні документи постачальник надає покупцю одночасно з товаром (партією товару). Право власності на товар і всі ризики переходять від постачальника до покупця з моменту передачі товару покупцю.

Приймання товару по кількості здійснюється покупцем відповідно до вимог Інструкції "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України" (затверджена Наказом №281/171/578/155 від 20.05.2008р.). Приймання товару по якості здійснюється покупцем відповідно до вимог Інструкції "З контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" (затверджена Наказом №271/121 від 04.06.2007р.) (п.п.4.1-.4.2 договору).

Згідно п.п.5.1-5.3 договору орієнтована сума договору становить 11500000,00грн., з ПДВ та включає в себе вартість товару та витрати в залежності від умов постачання. Порядок та строк оплати зазначається у додатках, що є невід`ємними частинами договору. Оплата товарів покупцем здійснюється за загальною ціною товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.п.8.1-8.6 договору, поставки цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2019р., а в частині розрахунків до повного їх виконання. Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору. Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному в Україні законодавстві. Покупець має право розірвати цей договір шляхом односторонньої відмови від нього. Одностороння відмова виражається у письмовій формі в адресованому на ім`я постачальника листі. Лист має бути направлений на адресу постачальника з описом вкладення та повідомленням про вручення. Термін, з якого договір вважається розірваним зазначається у листі та не може бути раніше ніж через 3 (три) дні після отримання постачальником такого листа.

Договір поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. підписаний сторонами та скріплена відтисками їх печаток.

В подальшому,14.08.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" (постачальник), в особі представника Боль Юрія Анатолійовича, який діяв на підставі довіреності №204 від 30.12.2017р. та Публічним акціонерним товариством "СУМИХІМПРОМ" (покупець), в особі комерційного директора Стратонова Олександра Володимировича, який діяв на підставі довіреності №85-1420 від 26.04.2018р. було укладено додаток №1 до договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р., згідно умов п.п.1-7 якої, постачальник зобов`язався поставити покупцю нафтопродукти, а саме Дизельне паливо ДП-Л-Євро5-ВО кількістю 30000л. за ціною 24,75грн./л на загальну суму 742500,00грн. в т.ч. ПДВ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити такий товар, на умовах зазначених у тексті даного додатку. Покупець здійснює оплату шляхом перерахування 100% вартості товару впродовж двох банківських днів з моменту надходження товару на склад покупця. Покупець має право здійснити оплату за товар до моменту надходження товару на склад покупця, на підставі належним чином оформленого рахунку-фактури постачальника. Умови поставки-СІР, м.Суми, вул.Харківська, п/в 12 (склад покупця), ІНКОТЕРМС 2000. Строк постачання товару-протягом 3 робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін цього додатку. Цей додаток є невід`ємною частиною договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р.

Вказаний додаток до договору підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток (а.с.21).

Також, 06.09.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" (постачальник), в особі представника Боль Юрія Анатолійовича, який діяв на підставі довіреності №204 від 30.12.2017р. та Публічним акціонерним товариством "СУМИХІМПРОМ" (покупець), в особі виконавчого директора Волкова Володимира Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №85-1412 від 26.04.2018р. було укладено додаток №2 до договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р., згідно п.п.1-7 якої, постачальник зобов`язався поставити покупцю нафтопродукти, а саме Дизельне паливо ДП-Л-Євро5-ВО кількістю 120 000л. за ціною 27,34грн./л на загальну суму 3280800,00грн. в т.ч. ПДВ, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити такий товар, на умовах зазначених у тексті даного додатку. Покупець здійснює оплату шляхом перерахування 100% вартості товару впродовж двох банківських днів з моменту надходження товару на склад покупця на підставі належним чином оформленого рахунку-фактури постачальника. Умови поставки-СІР, м.Суми, вул.Харківська, п/в 12 (склад покупця), ІНКОТЕРМС 2000. Строк постачання товару-протягом 3 робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін цього додатку. Цей додаток є невід`ємною частиною договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р..

Зазначений вище додаток до договору підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток (а.с.22).

Надалі, на виконання умов договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. (з врахуванням додатків №1 від 14.08.2018р. та №2 від 06.09.2018р. до нього) ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" поставило ТОВ "СУМИХІМПРОМ", а останній прийняв товар на загальну суму 3957215,42грн., що стверджується видатковими накладними №23516 від 16.08.2018р. на суму 728689,50грн., №27243 від 07.09.2018р. на суму 805627,78грн., №27524 від 10.09.2018р. на суму 805627,78грн., №27684 від 11.09.2018р. на суму 812927,56грн., №27805 від 12.09.2018р. на суму 804342,80грн. та товарно-транспортними накладними №ВТД0017363 від 16.08.2018р., №ВТД0019862 від 07.09.2018р., №ВТД0020059 від 10.09.2018р., №ВТД0020185 від 11.09.2018р., №ВТД0020410 від 12.09.2018р. (а.с.97-106), які підписано сторонами без зауважень та скріплено відтисками їх печаток.

Матеріали справи містять довідку ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень" №02-5/8-4/383 від 24.10.2018р. (а.с.107) відповідно до якої ТОВ "СУМИХІМПРОМ" здійснювало в період з 18.08.2018р. по 14.09.2018р. часткові оплати отриманого на підставі договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. (з врахуванням додатків №1 від 14.08.2018р. та №2 від 06.09.2018р. до нього) товару на загальну суму 2339945,06грн..

За вказаних обставин, Публічне акціонерне товариство "СУМИХІМПРОМ" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" про визнання договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. недійсним.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Публічне акціонерне товариство "СУМИХІМПРОМ" посилається на наявність обставин, що дають підстави для визнання договору недійсним, як такого, що вчинений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах згідно ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.09.2019р. відкрито провадження у справі №903/733/19, прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 15.10.2019р..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.10.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В подальшому позивачем до Господарського суду Волинської області подано клопотання від 11.11.2019р. в якому просить суд витребувати у ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" оригінали доданих до відзиву на позовну заяву документів, а саме: 1) товаротранспортних накладних на відпуск нафтопродуктів; 2) довідки банку №02-5/8-4/383 від 24.10.2018р.; 3) довідки ТОВ "ВОГ ТРЕЙД" №105 від 04.10.2019р..

Також, подано клопотання за вх.№01-57/126/46/19 від 11.11.2019, в якому вказує, що відповідно до ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання будь-яких правочинів, укладених боржником, а тому просить суду передати матеріали справи №903/733/19 до Господарського суду Сумської області в межах справи про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ" №5021/2509/2011.

Однак, Господарський суд Волинської області розглянувши клопотання за вх.№01-57/126/46/19 від 11.11.2019р. дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Крім того, судом в клопотанні представника позивача про витребування оригіналів документів також відмовлено.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. по справі №903/733/19 у позові відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч.1 ст.16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися способом захисту свого права, який має відповідати встановленим законом і крім того, забезпечувати ефективний захист порушеного права.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

Водночас, ст.9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом №475/97-ВР від 17.07.1997р..

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003р. №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах."

Суд констатує, що встановивши наявність порушеного права заявника, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення його до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

19.01.2013р. набрав чинності Закон України від 22.12.2011р. №4212-VI "Про внесення змін до Закону України від 14.05.1992р. №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Закон №2343-XII) (за винятком окремих його положень) (Закон №4212-VI), яким Закон №2343-XII викладено в новій редакції.

У пункті 11 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2343-XII визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.9 Закону №2343-XII справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч.9 ст.30 ГПК України справи, передбачені п.п.8, 9 ч.1 ст.20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

У відповідності до п.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Положення цих норм охоплює будь-які майнові спори, які випливають із вчинених боржником дій, не залежно від процесуального статусу боржника у відповідному судовому провадженні (в тому числі, коли такі дії боржника стосується формування ліквідаційної маси у справі по банкрутство боржника). Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення законодавство було змінено, зокрема 21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018р. №2597-VIII(далі - Кодекс № 2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до ст.7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч.1).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч.3).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тобто законодавець указав, що у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ указаної категорії.

Закон №2343-XII втратив чинність з 21.10.2019р., з набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства №2597-VIII.

Відтак можна зробити висновок, що вказаний Кодекс №2597-VIII передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

Оскільки суд має застосовувати відповідно до ч.3 ст.3 ГПК України норму, чинну на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду (перегляду) справи у тому числі й у суді апеляційної інстанції, суд застосовує норми Кодексу №2597-VIII, які є чинними на час такого перегляду.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи апеляційним господарським судом, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, зокрема, спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Судом встановлено, що 24.10.2011р. Господарським судом Сумської області порушено провадження у справі №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ".

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.10.2012р. по справі №5021/2509/2011 введено процедуру санації ПАТ "СУМИХІМПРОМ".

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.09.2019р. відкрито провадження у справі №903/733/19 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 15.10.2019р..

11.11.2019р. Господарським судом Волинської області у справі №903/733/19 ухвалено рішення.

Водночас, вирішуючи спір про визнання недійсним договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. недійсним, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" та Публічним акціонерним товариством "СУМИХІМПРОМ", Господарським суд Волинської області, хоча і встановив обставини порушення відносно позивача справи про банкрутство, не врахував приписів названих вище норм та помилково розглянув даний спір по суті в порядку окремого позовного провадження у справі №903/733/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що спір про визнання недійсним договору поставки №07-ДГ/29 від 10.08.2018р. безпосередньо пов`язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ", тому підлягає розгляду в межах справи №5021/2509/2011 про банкрутство останнього.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24.01.2019р. у справі №915/441/18, від 15.01.2020р. у справі №607/6254/15-ц, тощо.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ст.279 ГПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" підлягає задоволенню, в свою чергу, керуючись ч.1 ст.279 Господарського процесуального кодексу України, рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. по справі №903/733/19 слід скасувати, а матеріали справи №903/733/19 передати до Господарського суду Сумської області, на розгляді якого перебуває справа №5021/2509/2011 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ".

Керуючись ст.ст.129, 247-252, 269, 270, 273, 275, 279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ", м.Суми задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2019р. по справі №903/733/19 скасувати.

Матеріали справи №903/733/19 передати до Господарського суду Сумської області, на розгляді якого перебуває справа №5021/2509/2011 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ", м.Суми.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" лютого 2020 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.