РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2020Справа № 910/14091/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Байєр"

до Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Асортимент ліків"

про стягнення 516 319,27 грн.

за участі представників:

від позивача: Козирєв О.С., адвокат,

від відповідача: Грищенко О.М., адвокат,

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Байєр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" про стягнення 516 319,27 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не здійснив свої зобов`язання з виплати позивачу грошових коштів за банківською гарантією №1.18-GPB від 26.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

21.10.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивачем не дотримано належного представлення вимоги за гарантією, оскільки не надано всіх додатків до договору поставки та підтвердження щодо аутентифікації всіх підписів на такій вимозі. Таким чином, відповідач зауважив на правомірності прийняття ним відмови у виплаті коштів за банківською гарантією.

У письмових поясненнях на відзив позивач зазначив, що в супровідному листі від 14.03.2019 щодо направлення вимоги відповідачу зазначено про достовірність підписів та відбитка печатки, а додаток 2 до додаткової угоди 1 до договору поставки не був підписаний зі сторони третьою особою станом на 14.03.2019 та взагалі носить факультативний характер.

Третя особа повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення рекомендованих листів із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження третьої особи, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська,116-а; ідентифікаційний код 36852896.

Проте конверти із копіями ухвал повернуті на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку із відсутністю товариства за місцезнаходженням чи з інших причин.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, третя особа мала право та можливість ознайомитися з ухвалами суду в справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 між позивачем, як продавцем, та третьою особою, як покупцем, укладено договір поставки № РР-18, предметом якого є поставка позивачем третій особі лікарських засобів, виробів медичного призначення та інших товарів лікувального, косметичного та медичного призначення (надалі - товар) у кількості згідно із заявками третьої особи за ціною, асортиментом та на умовах, встановлених цим договором та додатками до нього, що є його невід`ємною частиною. Третя особа зобов`язується прийняти товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених договором та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 2.6 договору третя особа має право здійснювати оплату на умовах відстрочення платежу, як це передбачено пп. 2.4.2., 2.4.3., 2.4.4. та 2.5.2., лише у випадку наявності банківської гарантії.

На виконання умов договору позивач поставив третій особі товар на загальну суму 1222372,95 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами накладними: від 21.12.2018 № на суму 148547,57 грн., яка частково оплачена на суму 50,000 грн.; від 21.12.2018 № на суму 678.220,91 грн., яка частково оплачена на суму 450,000 грн.; від 21.12.2018 № на суму 61,963,17 грн.; від 21.12.2018 № на суму 108338,21 грн.; від 21.12.2018 № на суму 26208,07 грн., яка частково зарахована на підставі заяви зустрічних однорідних вимог на суму 6958,66 грн.

Згідно з пунктом 2.6.9 договору в разі порушення третьою особою строку оплати партії товару, яка була відвантажена на підставі цього договору на умовах відстрочення платежу (згідно з п. 2.4.2.-2.4.4., 2.5.2.), позивач може звернутися до банка-гаранта з вимогою здійснити повну оплату вартості товару, отриманого третьою особою на підставі цього договору, та вартість якого не оплачена третьою особою у строк, передбачений у п. 2.4.2.-2.4.4., 2.5.2. цього договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.01.2018 відповідач, як гарант, видав позивачу, як бенефіціару, банківську гарантію № 1.18-GPB (зі змінами від 07.06.2018 № 1), відповідно до умов якої відповідач гарантував перед позивачем виконання третьою особою (принципалом) зобов`язань за договором поставки від 12.12.2017 № РР-18, що був укладений між позивачем та третьою особою.

За умовами вказаної гарантії відповідач зобов`язався сплатити позивачу суму, що не перевищує 3000000 грн., у випадку, якщо третя особа не виконає своїх зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов договору та після отримання письмової вимоги позивача про сплату.

У вимозі бенефіціар повинен вказати суму, яку він вимагає сплатити, та зазначити суть порушення умов договору принципалом. Письмова вимога бенефіціара про сплату за цією гарантією має бути підписана уповноваженою особою бенефіціара, скріплена печаткою бенефіціара та містити посилання на цю гарантію. Вимога бенефіціара про сплату за цією гарантією повинна бути направлена гаранту через банк бенефіціара (ПАТ «Сітібанк», код банку 300584), який має підтвердити аутентифікованим SWIFT- повідомленням достовірність підписів та відбитка печатки бенефіціара на такій вимозі.

До письмової вимоги бенефіціара додаються наступні документи: оригінал або нотаріально засвідчена копія договору разом із додатками до нього; копія даної гарантії; оригінал(и) відповідного(их) рахунку(ів), виставленого(их) бенефіціаром для сплати за поставлений принципалу товар згідно з договором та не сплаченого(их) принципалом; оригінал(и) відповідної(их) видаткової(их) накладної(их) на товар, підписаної(их) принципалом, що підтверджує факт отримання принципалом товару за договором.

Строк розгляду вимоги бенефіціара становить 10 робочих днів з дати отримання вимоги. Відповідальність гаранта за цією гарантією обмежується сумою гарантії. Сума гарантії зменшується на суму виконаних гарантом зобов`язань за наданою гарантією та/або на суму, що зазначена в письмовому повідомленні бенефіціара (SWIFT- повідомленні банку бенефіціара) про звільнення (в повному обсязі або частково) гаранта від його зобов`язань за гарантією.

Згідно з положеннями гарантії остання набуває чинності з дати її видачі та діє до 31.03.2019 (включно).

Положеннями гарантії також передбачено, що всі повідомлення бенефіціара направляються гаранту через банк бенефіціара, який має підтвердити аутентифікованими SWIFT- повідомленнями достовірність підписів та відбитка печатки бенефіціара на повідомленнях.

Оскільки третя особа не виконала в повному обсязі зобов`язання за договором, позивач 14.03.2019 звернувся до відповідача з вимогою за банківською гарантією, в якій просив сплатити борг у сумі 516319,27 грн. До вказаної вимоги позивач згідно із переліком додатків долучив копію банківської гарантії та змін до неї, оригінал договору поставки та додатків № 1-42, 47-62 до нього на 183 аркушах, оригінал довіреності від 21.12.2018 № 5876 покупця, оригінал рахунку, виставленого позивачем для сплати за поставлений товар, оригінали видаткових накладних №№ , , , , , банківські виписки про часткові оплати за видатковими накладними №№ , , протокол № 4.01 узгодження знижок, ціни та вартості товару від 23.01.2019 по накладній № від 21.12.2018 на суму 6958,66 грн.

Відповідна вимога містить печатку позивача та підписи двох осіб, а саме: експерта з фінансового контролінгу у Напрямку фінансового контролінгу Департаменту фінансового обліку та контролю Служби фінансів і адміністрації Плетньової О.В та керівника напрямку у Напрямку розрахунків та платежів відділу бухгалтерії Служби фінансів та адміністрації Осики Т.В.

Також до вказаної вимоги АТ «Сітібанк» складено супровідний лист, з яким направлявся пакет документів до вимоги, та підтверджено достовірність підписів та відбитка печатки на вимозі.

У відповіді від 29.03.2019 №855/ІІІ на пред`явлену вимогу відповідач відмовив у задоволені вимоги у зв`язку з неналежним представленням/невідповідністю вимоги умовам гарантії, а саме: підтвердження аутентифікованим SWIFT- повідомленням від 22.03.2019 лише одного підпису та відбитка печатки на вимозі й відсутності всіх додатків до договору поставки, зокрема, додатку 2 до додаткової угоди 1 до договору поставки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Цими ж статтями також передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, встановлених законом не допускається.

Частинами 1- 3 статті 563 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Згідно із статтею 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 564 ЦК України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Згідно із статтею 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Згідно з пунктом 13 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.01.2018 № 5) учасники операцій за гарантіями обмінюються електронними документами або за допомогою системи S.W.I.F.T. з використанням міжнародних стандартів або визначають порядок обміну та засвідчення цих документів на договірних засадах з урахуванням вимог законодавства України.

Пунктом 1 глави 4 розділу 2 Положення передбачено, що банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, має переконатися в достовірності цієї вимоги. У разі отримання вимоги від бенефіціара банк-гарант (резидент) повинен перевірити справжність підписів на вимозі або в разі отримання повідомлення від іншого банку про виставлення бенефіціаром вимоги - перевірити ключі, підписи, формат SWIFT. У разі потреби банк-гарант (резидент) надсилає запит до банку бенефіціара або іншого банку, через який було передано вимогу, для уточнення достовірності цієї вимоги/повідомлення. Банк-гарант (резидент) приймає вимогу, яка відповідає умовам гарантії, надсилає копію цієї вимоги принципалу (разом з копіями документів, якими вона супроводжувалась, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії) після отримання відповідних уточнень, що підтверджують її достовірність, або до отримання таких уточнень. Якщо після подання копії вимоги принципалу банк-гарант отримує письмове підтвердження недостовірності пред`явленої вимоги, то банк-гарант надсилає письмове повідомлення про такий факт принципалу та бенефіціару.

Відповідно до пункту 2 глави 4 розділу 2 Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно з пунктом 3 глави 4 розділу 2 Положення сплата за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку. Банк-гарант (резидент) здійснює перерахування коштів з рахунку, на якому обліковувалися кошти принципала для грошового забезпечення (покриття) гарантії, або з інших відповідних рахунків банку-гаранта (резидента). Якщо гарантія надавалася за рахунок іншого забезпечення, прийнятного для банку, то банк-гарант вирішує питання щодо погашення заборгованості принципала шляхом звернення стягнення на предмет застави або договірного списання коштів з поточних/депозитних рахунків принципала, або шляхом проведення інших дій, передбачених законодавством України (за умови, якщо це передбачено договором).

Водночас, судом встановлено, що позивачем на підтвердження достовірності підписів на банківській гарантії надано аутентифіковане SWIFT-повідомлення лише щодо одного підпису та відбитка печатки, замість двох підписів, наявних на вимозі.

Метою надання банком бенефіціара аутентифікованих SWIFT-повідомлень є засвідчення банком, що наявні підписи на даній вимозі є дійсними, мають юридичну силу та законне відношення до бенефіціара. Проте відповідного засвідчення всіх підписів відповідач не отримав, що підтверджується відсутністю відповідних доказів у матеріалах справи.

При цьому, суд зауважує на формі такого підтвердження, що згідно з домовленістю сторін має бути виражено у вигляді аутентифікованого SWIFT- повідомлення та не може підмінятися зазначеними в супровідному листі банку відомостями щодо підтвердження підписів на пред`явленій вимозі.

Крім того, позивачем не дотримано умов банківської гарантії у частині надання до вимоги всіх додатків до договору поставки, а саме додатку 2 до додаткової угоди 1. Позивач щодо цієї обставини пояснює, що наявний у нього примірник випадково не був підписаний зі сторони третьої особи, та взагалі примірник такого додатку був наявний у відповідача та носить факультативний характер.

Однак, суд відхиляє вказані твердження позивача, оскільки надання позивачем оцінки ступеню важливості документів та їх вирогідної наявності у відповідача, не звільняє позивача від дотримання погоджених із відповідачем умов банківської гарантії у частині надання конкретного переліку необхідних для виплати банківської гарантії документів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач під час звернення до відповідача з вимогою про виплату за банківською гарантією не дотримався обумовлених із відповідачем порядку та форми надання документів до такої вимоги, чим порушив статтю 563 ЦК України та умови банківської гарантії. Наведені обставини в свою чергу свідчать про правомірність відмови відповідача в задоволенні вимог бенефіціара про сплату коштів за гарантією, оскільки таке право гаранта на відмову у виплаті визначене як статтею 565 ЦК України, так і умовами банківської гарантії.

З огляду на те, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, які не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статей 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Байєр» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 07.02.2020.

Суддя К.В. Полякова