ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"11" лютого 2020 р. Справа№ 910/5335/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Туристичний комплекс "Пролісок" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2019

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Есмагруп" про видачу дублікату наказу

у справі № 910/5335/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Есмагруп"

до Публічного акціонерного товариства "Туристичний комплекс "Пролісок"

про стягнення 18120155,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5335/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Есмагруп" про видачу дублікату наказу у справі № 910/5335/18 задоволено.

Вирішено видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 № 910/5335/18.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач 16.01.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у видачі дублікату наказу у справі №910/5335/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскаржувана ухвала прийнята судом 28.11.2019, отже останнім днем подання апеляційної скарги є 08.12.2019 включно.

Тобто, звернувшись до суду 16.01.2020 з апеляційною скаргою, що підтверджується відбитком вхідного штампу Господарського суду міста Києва на першому аркуші апеляційної скарги, скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що представник скаржника лише 10.01.2020 дізнався про існування оскаржуваної ухвали після ознайомлення з матеріалами справи №910/5335/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2020 у справі №910/5335/18 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Туристичний комплекс "Пролісок" залишено без руху, з огляду на подання апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та визнання необґрунтованими підстав, вказаних скаржником в клопотанні про поновлення такого строку.

Надано скаржнику строк не більше семи днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Попереджено апелянта, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

06.02.2020 скаржником подана заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій повторно викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Представник відповідача повторно зазначає, що він 09.01.2020 звернувся до суду з клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, та ознайомився з ними 10.01.2020.

Вказує, що на поштовому повідомленні, яке наявне в матеріалах справи, не наведено відомостей про те, що саме посадова особа заявника отримала відповідний процесуальних документ, або була уповноважена на таке отримання.

Зазначає, що позивача не було повідомлено про розгляд заяви про видачу дублікату наказу, позбавлено права надати свої заперечення, вважає що строк на оскарження ухвали пропущено з поважних причин, а відновлення такого строку забезпечить доступ заявника до правосуддя.

Розглянувши подане скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.11.2019, колегія суддів не вбачає вказані скаржником обставини поважними та не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст оскаржуваної ухвали апелянт отримав 12.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 155), отже, 10-денний строк, з яким законодавець пов`язує право скаржника на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, закінчується 23.12.2019 включно (з урахуванням вихідних днів).

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вказане рішення Європейського суду з прав людини застосовуються у даній справі як джерело права і його висновки про можливість відновлення процесуального строку лише за умови наведення відповідних причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від їх доведення, не дають правових підстав зробити мотивований висновок по суті заявленого клопотання.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У рішенні від 30 травня 2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року 1608 зазначає (п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також ЄСПЛ у своєму рішенні, вказуючи на порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції, виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.

Так, у п. 36 рішення у цій справі ЄСПЛ звернув увагу, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять одну зі сторін у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справах «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» та «Авотіньш проти Латвії»). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі «Беер проти Австрії»).

Твердження скаржника, що на поштовому повідомленні, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 155), не наведено відомостей про те, що саме посадова особа заявника отримала відповідний процесуальних документ, або була уповноважена на таке отримання, є необґрунтованими.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ "Туристичний комплекс "Пролісок", оскаржувану ухвалу апелянт отримав 12.12.2019 (уповноважена особа Бондар) за адресою: проспект Перемоги, 139, м. Київ, 03179.

Доказів, що Бондар є не уповноваженою особою на отримання поштової кореспонденції апелянта матеріали справи не містять, як не містять і доказів того, що відповідач за вказаною у повідомленні адресою не знаходиться.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення."

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Доступ до окремих думок суддів через Реєстр забезпечується у тому самому порядку, що й до судового рішення, стосовно якого викладено окрему думку."

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин."

Ухвала Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5335/18 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 29.11.2019.

Враховуючи, що ПАТ "Туристичний комплекс "Пролісок" (апелянт) отримано оскаржувану ухвалу 12.12.2019, доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач з 12.12.2019 вже був ознайомлений з текстом ухвали суду від 28.11.2019 у даній справі, у зв`язку з чим посилання представника апелянта Безсмертного А.В. на його ознайомлення з матеріалами справи та текстом ухвали 10.01.2020, не свідчать про наявність правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, який закінчився 23.12.2019 включно.

Посилання представника апелянта на неотримання ухвали про призначення справи до розгляду і позбавлення права надати свої заперечення, не є тими обставинами, з якими закон пов`язує можливість поновлення судом строку на апеляційне оскарження ухвали суду (ч.ч. 2, 3 ст. 256 ГПК України).

З огляду на викладене, вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України).

Керуючись статтями 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Туристичний комплекс "Пролісок" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5335/18.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з доданими до скарги матеріалами, іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Матеріали справи №910/5335/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Копію ухвали надіслати учасникам апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко