ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р. Справа№ 910/15405/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Євсікова О.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

сторони явку своїх представників не забезпечили

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року

(про відмову у відкритті провадження)

у справі № 910/15405/19 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України",

до ОСОБА_1 ,

про стягнення 21 767,47 грн., -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст вимог:

1.1.1 Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення 21 767,47 грн.

1.1.2 Обґрунтовуючи звернення з позовною заявою саме до господарського суду позивач посилався на те, що заборгованість, яку пред`явлено до стягнення виникла за договором, який укладено відповідачем, як фізичною особою-підприємцем до припинення нею підприємницької діяльності.

1.2 короткий зміст ухвали суду першої інстанції:

1.2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі № 910/15405/19 відмовлено Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" у відкритті провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21 767,47 грн. заборгованості за договором банківського рахунку (а.с.1-3).

1.2.2. Суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем за поданою позовною заявою є фізична особа ОСОБА_1 саме як фізична особа без статусу підприємця, з огляду на що справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить - "скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 07.11.2019 року про відмову Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" у відкритті провадження у справі № 910/15405/19 за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 21 767,47 грн. яка виникла за договором банківського рахунку, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2019 року, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у судовій справі № 910/15405/19 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Євсіков О.О.

2.1.2. 09 грудня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі № 910/15405/19 та повідомлено учасників справи про те, що розгляд зазначеної апеляційної скарги відбудеться 08 січня 2020 року.

2.1.3. 08 січня 2020 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 04 лютого 2020 року.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1. Скаржник посилається на викладену у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17 правову позицію та зазначає, що господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

2.3.1 Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

2.4. інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судове засідання 04 лютого 2020 року сторони явку своїх представників не забезпечили, про об`єктивні причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується судовою розпискою (щодо повідомлення позивача), а також довідкою ПАТ "Укрпошта" про причини повернення поштових відправлень з причин "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (відповідач), а також шляхом оприлюднення 13.01.2020 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали суду від 08.01.2020 р. за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/86850736.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Мотивувальна частина:

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21767,47 грн. заборгованості за договором банківського рахунку.

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини;

3.2.1. У поданій позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського рахунку від 03.12.2015 р. №2149781.

3.2.2. Договір від 03.12.2015 р. №2149781 укладено між Банком та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та скріплено печаткою ФОП ОСОБА_1.

3.2.3. 31.08.2016 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1.

3.3. доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі оскільки Договір заборгованість за яким просить стягнути позивач укладено ОСОБА_1., як фізичною особою підприємцем і станом на момент укладення цього договору підприємницьку діяльність зазначеної фізичної особи не було припинено. Вказане в свою чергу свідчить про невірне застосування судом першої інстанції положень п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Оскаржувана ухвала порушує визначене ч. 2 ст. 4 ГПК України право позивача на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, а також розгляд справи судом, встановленим законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не врахував викладеної у постановах Великої палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18 (провадження №14-460цс19), від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17 правової позиції про те, що: "господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем".

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

4.2.2. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

4.2.3. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

4.2.4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

4.2.5. Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

4.2.6. Разом з тим ст. 20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

4.2.7. Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

4.2.8. Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

4.2.9. Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 ЦК України.

4.2.10. За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

4.2.11. Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

4.2.12. Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

4.2.13. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

4.2.14. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

4.2.15. Частиною 7 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (тут і далі - у редакції, чинній на час ФОП ОСОБА_1) передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

4.2.16. Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

4.2.17. За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

4.2.18. Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, спір у дані справі належить до господарської юрисдикції (зазначена правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18 (провадження №14-460цс19), від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17.

4.2.19. З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17).

Крім того, у постанові Великої палати Верховного Суду від 09.10.2019 р. у справі №127/23144/18 (провадження №14-460цс19).

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Колегія суддів, враховуючи викладені у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17 висновки, погоджується з твердженнями скаржника про те, що справа у спорі щодо правочину, укладеного позивачем з фізичною особою, яка була підприємцем на момент укладення такого правочину у зв`язку з підприємницькою діяльністю такої особи, - підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд допустив неправильне застосування норм процесуального права, а саме п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

6.1.2. Ухвала Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі №910/15405/19 підлягає скасуванню.

6.1.3. Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі № 910/15405/19 підлягає задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1.1. Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

7.1.2. Положеннями ч. 14 ст. 129 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.1.3. Разом з тим, оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі №910/15405/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі №910/15405/19 скасувати.

3. Справу №910/15405/19 направити на розгляду до Господарського суду міста Києва.

4. Доручити Господарському суду міста Києва за результатами розгляду справи №910/15405/19 здійснити розподіл судових витрат за розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі №910/15405/19.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 05.02.2020 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Євсіков

О.В. Агрикова