ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд скарги

"29" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3425/15
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Майданик Ю.В.

дослідивши матеріали скарги Акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ на дії державного виконавця

по справі №916/3425/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ

про стягнення 156 780 367, 15 грн.

у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін та учасників:

від позивача: Столярець О.В. за довіреністю №14-417 від 27.11.2019р.;

від скаржника (відповідача): Макаренко Н.А. за довіреністю №13/20-1 від 02.01.2020р.

від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції: не з`явився.

Всі сторони та учасники були належним чином повідомлені про дату і місце проведення судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, список реєстру рекомендованих з повідомленням відправлень за 21.01.2020р. Господарського суду Одеської області та роздруківка із сайту Укрпошти.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції в судове засідання 29.01.2020р. не з`явився, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце його проведення, про що свідчить роздруківка із сайту Укрпошти, відповідь на скаргу з підтверджуючими документами не надав.

Ч.ч.3, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Господарського суду Одеської області від 20.01.2020р., якою було призначено скаргу до розгляду на 29.01.2020р., була оприлюднена 22.01.2020р. на офіційному веб-порталі судової влади України в Реєстрі судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

АТ «Одеська ТЕЦ» скарга з доданими до неї документами також була направлена на ім`я державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., що підтверджується описом вкладення до цінного листа. Отримавши скаргу сторони не були позбавлені можливості дізнатися в суді про подальший перебіг питання стосовно вказаної скарги та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України.)

Історія справи

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 102 266 040, 52 грн. суму основного боргу, 955 416, 29 грн. три відсотки річних, 27 264 839, 15 грн. інфляційних втрат, 57 272, 79 грн. витрат по сплаті судового збору; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На примусове виконання зазначеного судового рішення 02.11.2015р. Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

Зміст питань, що розглядаються судом. Скарги та клопотання учасників

16.01.2020р. від Акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ (далі - АТ «Одеська ТЕЦ») надійшла скарга на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про визнання дій останнього неправомірними; визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019р. №60937643 щодо стягнення з АТ „Одеська ТЕЦ на користь Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (далі АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України) 102 266 040, 52 грн. основного боргу, 955 416, 29 грн. трьох відсотків річних, 264 839, 15 грн. інфляційних втрат та 57 272, 79 грн. судового збору відповідно до наказу, виданого Господарським судом Одеської області по справі №916/3425/15.

Скарга мотивована тим, що постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.02.2016р. №50125719 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №916/3425/15 та постановою останнього від 28.12.2016р. вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку з визнанням боржника банкрутом, а виконавчий документ направлено до Господарського суду Одеської області, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 40, ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник зазначає, що виконавче провадження щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, тобто законодавцем передбачено чіткий механізм відновлення виконавчого провадження та не передбачено випадків, які б дозволили стягувачеві у випадку закінчення виконавчого провадження повторно звернутися до виконавця з пред`явленням того ж самого виконавчого документу на виконання, у зв`язку з чим у державного виконавця відсутні законні підстави відкривати нове виконавче провадження з виконання наказу, виданого Господарським судом Одеської області від 11.02.2015р. по справі №916/3425/15.

Скаржник, посилаючись на положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає про пропущення АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з наступних підстав. Даний наказ було пред`явлено до виконання 10.02.2016р., виконавче провадження №5012519 було відкрито 15.02.2015р. та закінчено 28.12.2016р., але виконавчий документ стягувачеві не повертався, оскільки був направлений до Господарського суду Одеської області, тобто строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не переривався, а тому такий строк сплив.

Кредиторські вимоги АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, які виникли на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. по справі №916/3425/15, заявлені після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури від 13.12.2016р., є поточними та набули статусу конкурсних, що випливає зі змісту ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 29 Інформаційного листа ВГСУ «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №01-06/606/2013 від 28.03.2013р.

Враховуючи те, що вимоги щодо стягнення на підставі наказу по справі №916/3425/15 є конкурсними кредиторськими вимогами, відповідно до ч.2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» виконавче провадження №60937643 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 102 266 040, 52 грн. основного боргу, 955 416, 29 грн. трьох відсотків річних, 264 839, 15 грн. інфляційних втрат та 57 272, 79 грн. судового збору не підлягало відкриттю.

27.01.2020р. від АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшов відзив на скаргу АТ «Одеська ТЕЦ» на дії державного виконавця, в якому викладено прохання відмовити у її задоволенні з наступних підстав. Виконавче провадження №50125719, яке закінчено згідно постанови від 28.12.2016р., не відновлювалось як зазначено у ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувачем повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання, в результаті чого державним виконавцем відкрито інше виконавче провадження №60937643, що не суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зазначеним Законом не врегульовано подальші виконавчі дії в разі закриття провадження у справі про банкрутство після визнання боржника банкрутом без остаточної ліквідації юридичної особи за правилами п.4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та таке припинення у справі про банкрутство є виключним випадком запровадженим Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Посилаючись на положення ч.ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України, ч.ч. 1, 2 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що стягувач у встановлені строки пред`явив наказ Господарського суду Одеської області від 02.11.2015р. по справі №916/3425/15 на виконання до органу ДВС, на підставі якого державним виконавцем 15.02.2016р. відкрито виконавче провадження №50125719, у зв`язку з чим строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався. 28.12.2016р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та в подальшому ухвалою суду від 15.01.2019р. провадження у зазначеній справі припинено. Враховуючи викладене, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався та на момент пред`явлення стягувачем виконавчого документа на виконання до органу ДВС не закінчився, а тому твердження боржника щодо спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є помилковим.

Стягувач вказує, що визнані ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017р. по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 грошові вимоги АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», які включають заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. по справі №916/3425/15, є поточними та не можуть стати конкурсними по суті, оскільки мають інший період виникнення, а Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює чітке розмежування поточних та конкурсних грошових вимог. З моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточний кредитор набуває прав конкурсного кредитора, однак не стає конкурсним кредитором, виходячи із закону про банкрутство та періоду виникнення заборгованості. Вимоги стягувача за виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження №60937643, є поточними.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» припинено відповідно до вимог п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» та відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Обставини, встановленні судом

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2001р. порушено провадження у справі №17-2-18/01-5010 про визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 102 266 040, 52 грн. суму основного боргу, 955 416, 29 грн. три відсотки річних, 27 264 839, 15 грн. інфляційних втрат, 57 272, 79 грн. витрат по сплаті судового збору; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На примусове виконання зазначеного судового рішення 02.11.2015р. Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. визнано банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ» та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.03.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів до АТ «Одеська ТЕЦ», до якого включено вимоги поточних кредиторів, які виникли під час проведення процедури банкрутства: АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на загальну суму 934 676 735,35 грн., а саме: 3 200,00 гривень (судовий збір за подання заяви) як поточні вимоги із задоволенням у першу чергу; 491 752 600,00 грн. (основний борг), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу; 378 973 005,46 грн. (інфляційні нарахування), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу; 43 239 946,17 грн. (3% річних), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу; 2 024 249,82 грн. (судовий збір стягнений згідно рішень суду), як поточні вимоги із задоволенням у четверту чергу; 12 613 038,59 грн. (пеня), як поточні вимоги із задоволенням у шосту чергу; 6 073 895,31 грн. (штраф), як поточні вимоги із задоволенням у шосту чергу.

Згідно зазначеної ухвали суду визнані грошові вимоги ПАТ НАК Нафтогаз України на загальну суму 934 676 735,35 грн., включають також і заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. по справі №916/3425/15.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. по справі №17-2-18/01-5010 провадження закрито, скасовано мораторій на задоволення вимог, процедуру ліквідації АТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Афоніна Д.О. припинено.

27.12.2019р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постановою ВП №60937643 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.11.2015р. по справі №916/3425/15.

Норми права, що підлягають застосуванню

Ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч. 1 ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ч.ч.1, 2 ст. 342 ГПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 4і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника. Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

В п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI) від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 вказано, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону. Заяви з такими грошовими вимогами надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду, який призначає їх до розгляду в судовому засіданні. Відповідно до Закону України Про судовий збір зазначені заяви оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов`язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Подальший рух справи в ліквідаційній процедурі має відбуватися тільки за участю новостворених представницьких органів кредиторів. Зокрема, це стосується переходу з ліквідаційної процедури до процедури санації або затвердження мирової угоди, прийняття рішення щодо реалізації активів банкрута, надання оцінки діяльності ліквідатора, затвердження звіту ліквідатора.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ч. 1 ст. 5 ГПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про приватизацію державного майна, що було чинне на момент прийняття вказаного Розпорядження Кабінету Міністрів України, рішення про приватизацію та затвердження умов продажу об`єктів групи Г та паливно-енергетичного комплексу приймав Кабінет Міністрів України в установленому законом порядку.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про приватизацію державного та комунального майна, установлено, що акти Кабінету Міністрів України і Фонду державного майна України з питань приватизації, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють до затвердження Кабінетом Міністрів України і Фондом державного майна України відповідних актів, передбачених цим Законом.

Висновки суду

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1089-р від 07.11.2014 року було внесені зміни до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2013 року № 96 Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу, яким було включено ПАТ Одеська ТЕЦ до переліку об`єктів паливно-енергетичного комплексу та групи Г, які підлягають приватизації. Розпорядження є діючим на даний момент.

Враховуючи положення п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про приватизацію державного та комунального майна, розпорядження Кабінету Міністрів України № 1089-р від 07.11.2014 року про внесення змін до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2013 року № 96 Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу, не скасоване, продовжує діяти, отже підлягає застосуванню.

Таким чином, з огляду на те, що боржник ПАТ Одеська ТЕЦ є господарським товариством, в статутному капіталі якого більше ніж 50 відсотків акцій належать Державі, а також те, що ПАТ Одеська ТЕЦ належить до переліку підприємств, що підлягають приватизації, суд дійшов висновку, що клопотання Фонду державного майна України про припинення провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ Одеська ТЕЦ підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення клопотання Фонду державного майна України про припинення провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ Одеська ТЕЦ на підставі норм Закону України Про приватизацію державного та комунального майна, провадження у справі про банкрутство закрито на підставі п. 12 ст. 83 та п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Законодавець в ч. 1 ст. 38 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачив, що кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Роз`яснення цієї норми надано в Інформаційному листі, в якому вказано, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

В даному випадку законотворець не змінює період виникнення грошових вимог кредиторів (конкурсні або поточні), в даному випадку вищевказана норма направлена на те, щоб в процедурі ліквідації вимоги кредиторів як конкурсні так і поточні, перебуваючи в одному реєстрі та в одній черзі (четверта черга задоволення вимог кредиторів) вже не мали розмежувань, окрім тих, які заявлені з пропуском строку та включені у шосту чергу погашення. Таким чином законотворець в ліквідаційній процедурі об`єднує конкурсних та поточних кредиторів, які стають конкурсними, та погашаються в ліквідаційній процедурі за рахунок майнових активів банкрута, включених до ліквідаційної маси, згідно норм Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, з метою співрозмірного та пропорційного задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, вимоги АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, які стягнуті рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2015р. по справі № 916/3425/15, та включені ухвалою суду від 23.03.2017 по справі 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 до реєстру вимог кредиторів, фактично набули поняття конкурсних.

Враховуючи вищезазначені положення Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом поточні вимоги кредиторів у справі про банкрутство залишаються поточними до моменту публікації оголошення про визнання боржника банкрутом, від дати якого починається визначена нормами Закону спеціальна конкурсна процедура щодо звернення таких кредиторів із вимогами до суду, розгляд та визнання їх судом із подальшим включенням визнаних вимог до реєстру, а також затвердження реєстру вимог кредиторів господарським судом.

Ефективним способом захисту порушеного права скаржника у даному випадку суд вважає скасування оскарженої постанови державного виконавця.

Приймаючи до уваги викладене, оскаржувана постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. про відкриття виконавчого провадження ВП №60937643 від 27.12.2019р. щодо стягнення з Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Акціонерного товариства „НАК „Нафтогаз України 102 266 040, 52 грн. основного боргу, 955 416, 29 грн. трьох відсотків річних, 264 839, 15 грн. інфляційних втрат та 57 272, 79 грн. судового збору відповідно до наказу, виданого Господарським судом Одеської області по справі №916/3425/15, винесена з порушенням вищевказаних норм Закону.

Твердження АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, викладені у відзиві на скаргу, судом до уваги не приймаються з врахуванням вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на дії державного виконавця.

2.Визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. неправомірними.

3.Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2019р. №60937643 щодо стягнення з Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Акціонерного товариства „НАК „Нафтогаз України 102 266 040, 52 грн. основного боргу, 955 416, 29 грн. трьох відсотків річних, 264 839, 15 грн. інфляційних втрат та 57 272, 79 грн. судового збору відповідно до наказу, виданого Господарським судом Одеської області по справі №916/3425/15.

Ухвала набирає законної сили 29.01.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено та підписано 03.02.2020р.

Копію ухвали надіслати: АТ „НАК Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6), АТ „Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Суддя Л.І. Грабован