ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. Справа№ 910/5325/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Пшеницькій Т.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 30.01.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 (повний текст підписано 03.12.2019)

у справі №910/5325/18 (суддя Маринченко Я.В.)

за скаргою Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни

у справі №910/5325/18

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"

до Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт"

про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 18 770 222,24 грн.

за участю Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни

В судовому засіданні 30.01.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5325/18 у задоволенні скарги Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни у справі №910/5325/18 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач 12.12.2019 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення скарги Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального права (п. 6 ч. 1 ст. 34, п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»), невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апелянта зводяться до того, що на дату відкриття виконавчого провадження №59542905 рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 не підлягало примусовому виконанню у зв`язку з тим, що на час звернення стягувача до приватного виконавця Суліми О.О., відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилась, відтак наказ №910/5325/18 від 12.10.2018, виданий Господарським судом м. Києва, підлягав поверненню на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У відзиві на апеляційну скаргу Суліма О.О. вказує про обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, доводить до відома суду, що на момент розгляду справи вже не існувало спірних відносин, оскільки виконавче провадження №59542905 було закінчене у зв`язку з фактичним виконанням, всі арешти з рахунків боржника були зняті.

У письмових поясненнях представник стягувача зазначає, що примусове виконання рішення суду було розпочато лише після закінчення строку дії обставин, що зумовили зупинення виконавчого провадження, а саме після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 у справі №910/5325/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 23.01.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 відкладено розгляд справи на 30.01.2020, враховуючи необхідність надання часу для оформлення належних повноважень представників відповідача та приватного виконавця, приймаючи до уваги неявку представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.01.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення скарги Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни.

Представник приватного виконавця в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.01.2020 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 30.01.2020 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

13.01.2020 від представника позивача надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких, зокрема, викладено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 у справі №910/5325/18, позов задоволено.

Визнано недійсною Додаткову угоду №1 від 22.08.2017 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017, укладену між Приватним підприємством "ОККО-Бізнес Контракт" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва".

Стягнуто з Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" безпідставно отримані кошти в розмірі 18770222,24 грн., та 281553,33 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2019 касаційну скаргу Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" залишено без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 задоволено заяву Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 до 11.07.2020.

12.07.2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" було подано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Сулімі Олені Олександрівні заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/5325/18.

З наявних в матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 12.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59542905, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт коштів боржника.

17.07.2019 Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" (скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на неправомірні дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни при виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/5325/18.

Вимогами скарги є визнання дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №59542905 від 12.07.2019 та постанови про арешт коштів боржника від 12.07.2019 протиправними та скасування зазначених постанов. На обґрунтування скарги скаржник зазначив, що незважаючи на прийняття Господарським судом міста Києва ухвали від 11.07.2019 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18, якою було відстрочено виконання вказаного рішення суду до 11.07.2020, приватним виконавцем всупереч вимог чинного законодавства було прийнято оскаржувані постанови.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5325/18 у задоволенні скарги Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни у справі №910/5325/18 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вищезазначеної скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що приватним виконавцем було вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання рішення, а дії останнього жодним чином не порушують норми чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2018 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18 видано відповідний наказ.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В ч.ч. 1, 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені обов`язки виконавців. Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Звертаючись із розглядуваною скаргою, скаржник стверджує, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №59542905 від 12.07.2019 та постанови про арешт коштів боржника від 12.07.2019 порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження", оскільки станом на момент винесення оскаржуваних постанов, Господарським судом міста Києва було постановлено ухвалу 11.07.2019 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 у справі №910/5325/18, якою було відстрочено виконання вказаного рішення суду до 11.07.2020.

В той же час, матеріали справи не містять доказів повідомлення приватного виконавця про наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 11.07.2019. Із наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 15.07.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень не було інформації стосовно зазначеної ухвали суду, а відтак, суд приходить до висновку, що приватний виконавець, станом на момент відкриття виконавчого провадження не знав та не міг знати про наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/5325/18, якою було відстрочено виконання вказаного рішення суду до 11.07.2020.

Крім того, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 18.07.2019 Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни із листом, в якому повідомило виконавця про наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/5325/18, якою було відстрочено виконання вказаного рішення суду до 11.07.2020 та просило приватного виконавця зняти арешти, накладені на кошти боржника та відкликати розпорядження на списання коштів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Так, 18.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку з тим, що виконавцю стало відомо про наявність ухвали Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/5325/18, якою було відстрочено виконання вказаного рішення суду до 11.07.2020.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приватним виконавцем у встановлені Законом строки, після надходження останньому інформації про відстрочення виконання рішення, вчинено передбачені Законом заходи для зупинення вчинення виконавчих дій.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 18.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною було винесено постанову про зняття арешту з усього майна (коштів) боржника у зв`язку з тим, що станом на 17.07.2019 на рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів, стягнутих з боржника, необхідна для задоволення вимог стягувача.

20.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою Оленою Олександрівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №59542905 у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Окрім того, судом встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 про відстрочення виконання рішення у справі №910/5325/18, на яку посилається скаржник у своїй скарзі, скасовано.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам відповідача, викладеним в скарзі на дії приватного виконавця, та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни у справі №910/5325/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Доводи стягувача та Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та в поясненнях на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5325/18.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5325/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2019 у справі №910/5325/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5325/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 10.02.2020.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко