ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 лютого 2020 року Справа № 915/103/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О.,

розглянувши матеріали

заяви: Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

про видачу судового наказу

про: стягнення з фізичної особи-підприємця Балабан Євгенія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 13.05.2015 в розмірі 193643,49 грн, з яких: 179700,00 грн - заборгованість за кредитом, 7901,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5143,67 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 898,50 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплаченого заявником судового збору,

В С Т А Н О В И В:

31.01.2020 акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою б/н від 24.01.2020 (вх. № 1314/20) про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Балабан Євгенія Олександровича заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 13.05.2015 в розмірі 193643,49 грн, з яких: 179700,00 грн - заборгованість за кредитом, 7901,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5143,67 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 898,50 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплаченого заявником судового збору.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Так, за змістом статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, за змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Частиною 1 ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем не надано належних доказів оформлення та відповідно отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг і Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладенння у належній формі договору про надання банківських послуг, а також доказів погодження сторонами умов щодо нарахування та розмірів процентів за користування кредитними коштами та комісії банку.

Таким чином, господарський суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити викладені в заяві обставини, а тому, - і встановити підставність, обґрунтованість та законність пред`явлених заявником вимог до боржника.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст.154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У відповідності до ч. 2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За вищевикладених обставин, у зв`язку з тим, заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ч. 1 ст. 148 ГПК України, є підстави для застосування судом ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 153, 154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству Комерційному банку "ПриватБанк" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Балабан Євгенія Олександровича заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 13.05.2015 в розмірі 193643,49 грн, з яких: 179700,00 грн - заборгованість за кредитом, 7901,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5143,67 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 898,50 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплаченого заявником судового збору.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.О.Ржепецький