СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Справа № 914/882/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників:

позивач - не з`явився;

відповідач - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" вх. №3651 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 23.10.19 (повне рішення складено 25.10.19, суддя Ольшанченко В.І.) у справі № 914/882/19

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський масло завод", м. Харків

про стягнення 666 713,89 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський масло завод", в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський масло завод" (79040, Львівська обл, м. Львів, вул. Городоцька, буд.224, 40515416) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.03.2018 в розмірі 666 713,89 грн (626 221,12 грн - заборгованість за кредитом; 21 395,89 грн - заборгованість за відсотками; 19 096,88 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.05.2019 було відкрито провадження у справі №914/882/19 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.07.2019 у справі №914/882/19 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ТОВ "Чугуївський масло завод" про стягнення 666713,89 грн передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області на підставі ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року у справі № 914/882/19 (суддя Ольшанченко В.І.) в позові відмовлено повністю.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, просить рішення Господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року у справі № 914/882/19 скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнути заборгованість за договором б/н від 07.03.2018 в розмірі 666 713,89 грн (626 221,12 грн - заборгованість за кредитом; 21 395,89 грн - заборгованість за відсотками; 19 096,88 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 року, суддею - доповідачем у даній справі визначено суддю Ільїна О.В. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 р. у справі поновлено Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року у справі №914/882/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Харківської області від 23.10.19 року у справі №914/882/19. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Призначено справу до розгляду.

У судове засідання 03.02.2020 сторони не з`явились.

Відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Чугуївський масло завод" не надало.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Хачатрян В.С., проведено повторний автоматизований розподіл, у результаті якого сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чугуївський маслозавод" через систему інтернет-клієнтбанкінгу 07.03.2018 підписало заяву про відкриття поточного рахунку, згідно з умовами якої приєдналось до Умов і Правил надання банківських послуг (надалі - Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

Позивач зазначає, що таким чином 07.03.2018 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із вищевказаних заяви та Умов.

Пунктом 3.2.4.1.1. Умов та Правил надання кредиту відповідачу визначено, що банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов`язується здійснити овердрафтовое обслуговування позичальника, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку позичальника, зазначеному в заяві, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого відповідно з п. 3.2.4.1.3 Договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому, утворюється дебетове сальдо. Овердрафт (далі - кредит) надається для поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів позичальника. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини, овердрафтове кредитування позичальника здійснюється банком в межах ліміту і терміну, відповідно згідно п.п. 3.2.4.1.3 договору, з періодом безперервного користування кредитом згідно з п. А.4 Договору шляхом перенесення дебетового сальдо з поточного рахунку позичальника на його позичковий рахунок. Виконання банком розрахункових документів позичальника здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позикового рахунку на поточний рахунок позичальника. Зазначений спосіб овердрафтового кредитування здійснюється банком з моменту направлення позичальнику відповідного повідомлення способом, визначеним на розсуд банку, і зазначеним в п.А.2 Договору, до моменту його відміни Банком в порядку, визначеному цим пунктом.

Згідно з п. 3.2.4.1.3. Умов, ліміт за умовами договору - сума грошових коштів, в межах якої банк зобов`язується оплачувати розрахункові документи позичальника понад залишку грошових коштів на його поточному рахунку.

В період дії Договору ліміт перераховується Банком не менше одного разу на місяць не пізніше 10 числа кожного місяця, а також в разі настання умов, викладених в п. 3.2.4.2.3.4 Договору. Ліміт змінюється без підписання договорів про внесення змін до Договору (якщо інше не буде погоджено сторонами), про що банк направляє позичальнику повідомлення банку із зазначенням розміру і дати зменшення або збільшення ліміту.

Пунктом 3.2.4.1.5. Умов врегульовано, що овердрафтове кредитування Позичальника здійснюється Банком в межах Ліміту та строку, встановлених відповідно до пп. 3.2.4.1.3, 3.2.4.1.4 Договору, з періодом безперервного користування кредитом відповідно до п. А.4 Договору. Період безперервного користування кредитом - це період, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку позичальника. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, з якого безперервно існує дебетове сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості по кредиту не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на поточному рахунку Позичальника зафіксовано нульове дебетове сальдо.

За змістом підпункту А.4. п. 3.2.4. Умов, період безперервного користування кредитом - не більше 30 днів.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення і наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Пунктом 3.2.4.4.2. Умов передбачено, що у відповідності зі ст. 212 ЦКУ в разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених пп. 3.2.4.1.4, 3.2.4.1.5, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.2.4. 3.2.4.2.2.5, 3.2.4.2.3.4, 3.2.4.2.2.15 Договору, позичальник сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. А.6 Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов Договору, встановленого п. А.3 Договору).

Пунктом З.2.4.5.І. Умов визначено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.4.2.2.2, 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3 Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.4.1.2, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.3.4 Договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у% річних), від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, Умовами і Правилами, до яких приєднався відповідач, визначені умови про порядок нарахування, розмір та сплати процентів, комісій та пені як вид відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт овердрафту на поточний рахунок у розмірі 2000000,00 грн, що підтверджується відповідною довідкою.

Однак, як стверджує АТ КБ "Приватбанк", в порушення відповідних умов договору та приписів законодавства, відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти за користування кредитом, тому відповідно до приписів ст. 610, 634 ЦК України заборгованість відповідача за кредитним договором №б/н від 07.03.2018 становить 666713,89 грн і складається з: заборгованості за кредитом в сумі 626221,12 грн,; заборгованості за відсотками в сумі 21395,89 грн та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 19096,88 грн.

Господарський суд рішенням від 23.10.19 повністю відмовив у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів укладання з відповідачем кредитного договору, узгодження між сторонами всіх істотних умов договору, ознайомлення та погодження відповідача з Умовами і Правилами надання банківських послуг, видачі відповідачу кредиту, погашення відповідачем частини кредиту. Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що матеріали справи не містять власноручного підпису представника відповідача, а також із наданих до суду Анкети-заяви і Умов та Правил надання банківських послуг не вбачається, що вони підписані електронним цифровим підписом.

Проте, з такими висновками суду попередньої інстанції колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитись з огляду на наступне.

З підписанням відповідної заяви-анкети, директор товариства який є уповноваженим представником юридичної особи, особистим підписом та печаткою засвідчив, що цією заявою - анкетою відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі клієнт приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які розміщені на офіційному сайті банку privatbank.ua. в мережі інтернет та які разом з пам`яткою клієнтів і тарифами становлять договір банківського обслуговування. Підписанням цієї заяви-анкети клієнт приймає всі права та обов`язки, зазначені в Умовах та Правилах, тарифах, пам`ятці клієнта, примірник яких отримав шляхом самостійного роздрукування, у тому числі погоджується зі збільшенням строком позовної давності зазначеним в Умовах та Правилах. Погоджується, що зміни до Умов і Правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та Правил є підтвердженням погодження та повної безумовного прийняття зміненої редакції Умов та Правил. Зі змінами Умов і Правил надання банківських послуг зобов`язується ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.

За приписами ст. 184 ГК України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

У ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем є Кредитним договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містяться в ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного договору, у них виникли майново-господарські зобов`язання згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, однак, відповідач свої зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитом, не виконав, у зв`язку з чим, заборгованість за кредитом у розмірі 626221,12 грн підлягає задоволенню.

Посилання суду попередньої інстанції на відсутність доказів в підтвердження обставин розміщення Умов та правил надання банківських послуг на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в момент укладення договору є необґрунтованими.

Твердження суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір банківського обслуговування не містить підписів позичальника є безпідставними, спростовується матеріалами справи, оскільки такий договір є договором приєднання, був укладений шляхом подання відповідачем позивачу підписаної від імені відповідача та завіреної печаткою останнього заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Тобто, наявність цифрового підпису не являється переважним перед власноручним підписом - обидва види використовуються для ідентифікації підписувача.

Враховуючи те, що в матеріалах справи міститься паперова копія примірника заяви на відкриття рахунку та анкета про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписана власноруч позивачем, відповідачем і скріплена їх печатками, колегія суддів зазначає, що вказані документи є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження подання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил банківських послуг, та, в свою чергу, є доказом укладення кредитного договору.

Враховуючи наведене, заява відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також "Умови та правила надання банківських послуг" і "Тарифи Банку", розміщені в мережі Інтернет і на сайті www.privatbank.ua в їх сукупності визначають істотні умови договору банківського обслуговування та підтверджують факт його укладення між позивачем та відповідачем.

Тобто, в даному випадку підтверджено факт ознайомлення з Умовами і погодження з ними.

Отже, позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові по справі №342/180/17-ц від 03.07.2019 не може застосовуватися при вирішенні даної справи і господарський суд першої інстанції помилково керувався висновками, викладеними у даній постанові.

Відмовляючи в стягненні відсотків та пені, суд першої інстанції вважав, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною кредитного договору через їх мінливість, посилався на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові по справі N342/180/17-ц від 03.07.2019.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що у розглянутій Великою Палатою Верховного суду справі N342/180/17-ц інші обставини та правовідносини між сторонами договору.

Так, відповідачем по цивільній справі 342/180/17-ц є не юридична особа, а фізична особа, а отже, на правовідносини між сторонами розповсюджується дія законодавства про захист прав споживачів. А в даній справі відповідачем, з яким укладено кредитний договір, є саме юридична особа, на яку норми законодавства про захист прав споживачів не розповсюджуються.

Згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність. що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, за обставинами справи №342/180/17-ц в тексті заявці приєднання не було попередньо визначено умови та розмір нарахування процентів, пені, штрафу. В даному ж випадку в тексті заявки приєднання чітко відображено умови, порядок нарахування та розмір комісії за користування кредитними коштами, процентів за користування простроченими кредитним коштами та пені за неналежне виконання обов`язку в частині своєчасного повернення кредиту.

Окрім того, Закон України "Про захист прав споживачів" не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки ТОВ "Чугуївський маслозавод" як сторона договору банківського обслуговування укладеного з банком, не є споживачем в розумінні визначення згідно п.22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» згідно якого: «споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника».

Натомість, в даній справі відповідачем, з яким укладено договір, є саме юридична особа, на яку норми законодавства про захист прав споживачів не розповсюджуються, договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося укладення, чи не укладення договору.

У скарзі позивач зазначає, що відповідно до укладеного 07.03.2018р. договору на поточний рахунок ТОВ "Чугуївський маслозавод" № НОМЕР_1 було встановлено ліміт овердрафту у розмірі 2000000,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою банка. Кредитування банком ТОВ "Чугуївський маслозавод" відповідно до умов Договору полягало в проведенні платежів (розрахункових операцій) товариства понад залишок його особистих коштів на поточному рахунку за рахунок кредитних коштів в межах встановленого ліміту, і відповідне підтверджується відомостями оборотів і залишку коштів на поточному рахунку товариства № НОМЕР_1 за період з 13.08.2018р. по 01.09.2018р. випискою по рахунку № НОМЕР_1 . Так, за дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; суми, що обумовлені, договором між банком та клієнтом - власником рахунку; надані кредити овердрафт. За крредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки простроченої заборгованості.

На підтвердження використання відповідачем кредитних коштів при проведенні розрахункових операцій, позивачем наведені наступне.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості кредитування ТОВ "Чугуївський маслозавод" в межах ліміту 2000000 грн. встановленого 24.07.2018 р. вперше відбулося погашення суми боргу 13.08.2018р. тобто, товариство здійснило платежі за рахунок кредитних коштів в сумі 585996,21 грн, що також підтверджується відомостями про рух коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 за 13.08.2018р, а саме:

- на початок операційного дня 13.08.2018р. на поточному рахунку ТОВ "Чугуївський маслозавод" вхідний залишок (кошти клієнта) складав 561 336.77 грн. За операційний день 13.08.2018р. на рахунок № НОМЕР_1 надійшло коштів 3 470 770.02 грн., проте, видатних розрахункових операції з рахунку проведено на загальну суму 4 618103,00 грн, тобто, на 585996,21 грн. більше ніж загальний розмір особистих коштів клієнта на рахунку.

Отже, за рахунок кредитних коштів в межах встановленого ліміту клієнтом були здійснені розрахункові операції на суму 585996,21 грн, згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_1 , яка додана до позову.

Також, як зазначає позивач, станом на 14.08.2018 р. на поточному рахунку ТОВ "Чугуївський маслозавод" від`ємний баланс на рахунку № НОМЕР_1 становив 585996,21грн. За операційний день 14.08.2018р. на рахунок надійшло коштів 12 171 378,69 грн., проте, видатних розрахункових операції з рахунку проведено на загальну суму 13 557 427.27 грн., тобто, на 1 386 048,58грн. більше ніж загальний розмір особистих коштів клієнта на рахунку, а з урахуванням від`ємного балансу на початок дня -585996,21грн. загальний розмір використаних кредитних коштів 1 972 044,79 грн.

Позивач зазначає, що у подальшому в процесі використання відповідачем кредитних коштів розмір поточної заборгованості збільшувався за накопичення і станом на 07.09.2018 р. відповідач отримав кредит в загальному розмірі 2000000грн. Після закінчення безперервного періоду користування кредитом - не більш 30 днів, 13.09.2018 поточна заборгованість була винесена на прострочку.

Також, з наданих банком розрахунку, виписок по рахункам чітко прослідковується, що за період з 17.08.2018р. по 05.02.2019р. ТОВ "Чугуївський маслозавод" користувалося кредитними коштами, здійснювало погашення кредиту, процентів, що свідчить проте, що клієнт прийняв запропоновані банком умови кредитування.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 р. №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Інформація з автоматизованої банківської системи (банківські виписки) є належним доказом факту укладення та виконання договору, постанова ВГСУ від 06.04.2017р. у справі №905/2009/15.

Отже, в справі наявні первинні документи, які підтверджувати операції користування і відповідачем кредитними коштами в межах встановленого ліміту овердрафту, в той же час, місцевий господарський суд, не надав належної оцінки даним письмовим доказам та дійшов невірного висновку, що позивачем не доведено обставини видачу відповідачу кредиту.

Як визначено ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, і відповідно до ст. 49 Закону "Про банки і банківську діяльність", надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення і наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом З.2.4.5.І. Умов визначено, що у разі порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.4.2.2.2, 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3 Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.4.1.2, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.3.4 Договору, позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у% річних), від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, Умовами і Правилам до яких приєднався відповідач визначені умови про порядок нарахування, розмір та сплати процентів, комісій та пені як вид відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання, проте, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам та пені, місцевий господарський суд знехтував принципами платності кредитного договору та надав невірну оцінку відповідним обставинам справи.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У ч.1 ст.216 Господарського кодексу України зазначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за невиконання ним грошового зобов`язання шляхом застосування господарських санкцій.

Пунктом 3.2.4.4.2. Умов передбачено, що у відповідності зі ст. 212 ЦКУ в разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених пп. 3.2.4.1.4, 3.2.4.1.5, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.2.4. 3.2.4.2.2.5, 3.2.4.2.3.4, 3.2.4.2.2.15 Договору, позичальник сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. А.6 Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов Договору, встановленого п. А.3 Договору).

Пунктом З.2.4.5.І. Умов визначено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.4.2.2.2, 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3 Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.4.1.2, 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.3.4 Договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у% річних), від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 21395,89 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 19096,88 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними доказами, тоді як господарським судом при прийнятті рішення порушено норми права і у зв`язку з чим, не в повній мірі з`ясовані та оцінені обставини у справі, а тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, відповідно до ст. 129 ГПК України відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 10000,74 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції у розмірі 15001,07 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1 ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення господарського суду Харківської області від 23.10.19 у справі № 914/882/19 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.10.19 у справі № 914/882/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський маслозавод" (61174, Харківська обл. м.Харків, проспект Перемоги, буд. 55 Е, ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м.Київ, вул. М.Грушевського, буд. ІД, ) заборгованість за договором № б/н від 07.03.2018 р. в розмірі 666 713.89 грн. (626221.12 грн. - заборгованість за кредитом; 21395.89 грн. - заборгованість за відсотками; 19096.88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський маслозавод" (61174, Харківська обл. м.Харків, проспект Перемоги, буд. 55 Е, ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м.Київ, вул. М.Грушевського, буд. ІД, ) судовий збір у розмірі 10000,74 грн за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський маслозавод" (61174, Харківська обл. м.Харків, проспект Перемоги, буд. 55 Е, ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (01001, м.Київ, вул. М.Грушевського, буд. ІД, ) судовий збір у розмірі 15001,07 грн за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.