ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 Справа № 904/3874/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 у справі №904/3874/19 (суддя Фещенко Ю.В.; рішення ухвалене о 12:15 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 23.10.2019)

за позовом Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни (м. Мелітополь, Запорізької області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" (смт. Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором поставки №0093641 від 24.12.2018 у загальному розмірі 99983 грн. 12 коп.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Коротенко Ірина Олексіївна звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" про стягнення заборгованості за договором поставки №0093641 від 24.12.2018 у загальному розмірі 99983,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки №0093641 від 24.12.2018 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 у справі №904/3874/19 (суддя Фещенко Ю.В.) позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" про стягнення заборгованості за договором поставки №0093641 від 24.12.2018 у загальному розмірі 99983 грн. 12 коп. - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" на користь Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни - 37652 грн. 81 коп. основного боргу, 4417 грн. 95 коп. пені, 5000 грн. 00 коп. штрафу, 3821 грн. 61 коп. 30% річних та 1919 грн. 26 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Означене рішення вмотивоване наявністю доказів на підтвердження суми заборгованості. В частині заявлених вимог про стягнення пені і 30% річних суд виходив з неправильного їх нарахування позивачем і зменшив суму для стягнення, а в частині стягнення штрафу, врахувавши всі обставини справи і докази за своєю ініціативою зменшив їх розмір.

Відповідач (ТОВ "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг") звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 у справі №904/3874/19 змінити; стягнути з ТОВ "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" заборгованість у розмірі 52806,53 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що не згодний з ухваленим рішенням та вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права. Наголошує на тому, що 05.11.2019 товариством було частково сплачено суму заборгованості згідно з накладною від 01.04.2019 у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6640 від 05.11.2019. Звертає увагу, що зроблені позивачем розрахунки пені на загальну суму 4466,81 грн. не є точними. Вважає, що позивач невірно розрахував останній день строку для оплати поставленого товару та не врахував день, який був неробочим у зв`язку з перенесенням. Згідно з розрахунками відповідача, ця сума складає 4412,85 грн. Оскільки на видатковій накладній №STF01577418 від 01.04.2019 на суму 2931,35 грн. стоїть відмітка погашено, яка свідчить про відсутність заборгованості по даній накладній; а на видатковій накладній №STF01577421 від 01.04.2019 на суму 344,53 грн. відсутній підпис особи, що склала документ, апелянт просить суд не враховувати ці видаткові накладні як належний доказ заборгованості Товариства. За твердженням апелянта, у зв`язку з наведеним заборгованість відповідача перед позивачем є значно меншою, що суперечить сумі заборгованості зазначеній в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 у справі №904/3874/19; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач (ФОП Коротенко І.О.) у відзиві на апеляційну скаргу (вих. №23/12/19а від 23.12.2019) зазначає, що відповідачем доказів оплати поставленого позивачем 01.04.2019 та 08.04.2019 товару не надано, зобов`язання за договором щодо своєчасного розрахунку за переданий йому товар не виконано, оплату в установлені в договорі строки не здійснено, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 37652,81 грн. Вважає, що відповідач не надав в апеляційній скарзі належних доказів у вигляді належним чином оформлених документів, які можуть підтвердити обставини, на які він посилається. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 по справі №904/3874/19 без змін.

28.01.2020 ТОВ "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" подано до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 по справі №904/3874/19 повністю та закрити провадження по справі №904/3874/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" до Фізичної особи-підприємця Коротенко Ірини Олексіївни. Посилаючись на приписи ч.1 ст.278, п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, відповідач вказує на те, що протягом січня 2020 року ним було повністю сплачено суму боргу на користь позивача відповідно до рішення суду першої інстанції, через що відсутні підстави для подальшого розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

Між Фізичною особою-підприємцем Коротенко Іриною Олексіївною (Постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" (Покупець) укладено договір поставки №0093641 від 24.12.2018 (далі - договір, а.с.16-17), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець зобов`язався прийняти та сплатити безалкогольні напої, алкогольні напої, пиво, продукти харчування, продукти дитячого харчування, харчування для немовлят, непродовольчі товари, та інший товар в асортименті (надалі - товар), на умовах, передбачених договором.

За пунктом 5.1. договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється за вільними відпускними цінами, зазначеними у видаткових накладних, і прайс-листах Постачальника…Приймання товару Покупцем за цінами зазначеними у накладній, є підтвердженням згоди Покупця з ціною товару.

В пунктах 5.2.-5.4. договору сторонами погоджено, що поставка товару здійснюється Постачальником на умовах передплати або сплати по факту поставки. За угодою сторін можливі інші форми розрахунків, що не заборонені діючим законодавством України. У випадку відстрочення платежу, Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 21 календарних днів з моменту поставки товару і отримання від Постачальника рахунку-фактури в будь-якій формі, не забороненій законодавством України. Моментом поставки товару вважається момент підписання видаткової накладної. У разі, якщо Покупець порушує термін оплати товару більше 2 разів на календарний місяць, угода про надання відстрочки втрачає чинність з дати допущення другого порушення зобов`язань, надалі Покупець зобов`язаний оплачувати поставку на умовах передплати або оплати по факту не пізніше дня поставки.

Оплата за товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок Постачальника або шляхом готівки в касу.

Загальна вартість товару який поставляється за договором, визначається вартістю товару поставленого Постачальником Покупцю протягом строку дії договору згідно накладних (пункт 5.6. договору).

Відповідно до пункту 9.1. договір діє з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін й до 31.12.2019. У випадку, якщо сторони за двадцять календарних днів до закінчення строку дії договору у письмовій формі не повідомлять одна одну про його розірвання, договір вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний календарний рік. Кількість пролонгації не обмежується. Цей договір не може бути припинений, якщо у сторін є невиконані зобов`язання за договором.

28.01.2019 сторони уклали до договору Додаткову угоду про надання відстрочки оплати товару, якою у відповідності до пункту 5.3. договору вирішили встановити оплату Покупцем Товару - ТМ ЛУКАС (зазначити необхідне: пиво, безалкогольні напої, алкогольні напої, продукти харчування, дитяче харчування (для дітей раннього віку), дитяче харчування для немовлят (грудних дітей) в асортименті, напої, вода, непродовольчі товари та інше) на умовах відстрочення платежу терміном (21) двадцять один календарних днів від дати отримання товару (а.с.17).

Виконання постачальником зобов`язань з поставки товару підтверджується видатковими накладними: №STF01577409 від 01.04.2019, №STF01577410 від 01.04.2019, №STF01577411 від 01.04.2019, №STF01577413 від 01.04.2019, №STF01577414 від 01.04.2019, №STF01577415 від 01.04.2019, №STF01577416 від 01.04.2019, №STF01577417 від 01.04.2019 №STF01577418 від 01.04.2019, №STF01577419 від 01.04.2019, №STF01577420 від 01.04.2019, №STF01577421 від 01.04.2019, №STF01577422 від 01.04.2019, №STF01577423 від 01.04.2019, №STF01584603 від 08.04.2019, №STF01584604 від 08.04.2019, №STF01584605 від 08.04.2019, №STF01584607 від 08.04.2019, №STF01584608 від 08.04.2019, №STF01584609 від 08.04.2019, №STF01584610 від 08.04.2019, №STF01584611 від 08.04.2019, №STF01584612 від 08.04.2019, №STF01584613 від 08.04.2019, №STF01584614 від 08.04.2019,№STF01584615 від 08.04.2019, №STF01584616 від 08.04.2019.

Загальна сума поставленого товару склала 37652,81 грн. (а.с.22-48).

Поставлений товар отриманий покупцем, проте не був оплачений (а.с.18-21).

В порядку досудового врегулювання спору постачальником на адресу покупця була направлена претензія №07/23-01ю від 23.07.2019 з вимогою протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії погасити заборгованість за договором у сумі 37652,81 грн. (а.с.50).

Направлення претензії підтверджується копією накладної поштового відділення зі штриховим індикатором №871 і описом вкладення (а.с.51).

Сторонами підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2019 по 31.07.2019, в якому сторони підтвердили факт існування заборгованості перед позивачем в сумі 37652 грн. 81 коп. станом на 31.07.2019 (а.с.49).

У зв`язку з несплатою відповідачем (покупцем) суми заборгованості за укладеним договором позивач (постачальник) звернувся за захистом своїх прав і інтересів з відповідним позовом до господарського суду, який є предметом розгляду у цій справі.

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання договору поставки.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обов`язковість договору до виконання сторонами встановлена статтею 629 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини шостої статті 265 Господарського кодексу України та частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами першою, другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини першої статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (частина перша статті 664 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом першої інстанції відповідно до пункту. 3.4. договору датою поставки вважається дата, вказана Постачальником на видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній. Підтвердженням приймання товару є підпис матеріально-відповідальної особи та, за наявності, відбиток печатки або штампу Покупця на товаросупроводжувальних документах Постачальника, зразок якого Покупець зазначає в додатку №1 (довіреність), який є невід`ємною частиною договору.

Перехід права власності та ризик випадкового знищення або випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до Покупця з дати передачі йому товару та зазначається в видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній.

Наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних відповідають вказаним вимогам і підписані покупцем без зауважень і заперечень. Підписані уповноваженими особами на приймання товару видаткові накладні не всі підтверджені зразками підписів у Довіреностях - Додатку №1 до договору, але отримання товару не заперечується Покупцем.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, що відмітка "погашено" на видатковій накладній №STF01577418 від 01.04.2019 свідчить про відсутність заборгованості.

Відповідачем не надано доказів сплати за вказаною видатковою накладною відповідно до умов пункту 5.4. укладеного договору.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду також посилання відповідача на відсутність підпису особи, що склала документ у видатковій накладній №STF01577421 від 01.04.2019.

Як вбачається з іншої копії видаткової накладної №STF01577421 наданої позивачем (а.с.154) вказана накладна містить підпис особи, що склала документ. Відсутність такого підпису на видатковій накладній доданій до позовної заяви пояснюється невдало зробленою ксерокопією, на якій підпис відтворений нечітко.

Відповідач доказів погашення заборгованості не надав, отже позовні вимоги про стягнення 37652,81 грн. заборгованості обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Щодо доказів часткової сплати відповідачем 2000,00 грн. - суми основного боргу платіжним дорученням №6640 від 05.11.2019 після ухвалення судового рішення судом першої інстанції, то суд апеляційної інстанції не має підстав для скасування рішення в цій частині, оскільки на день ухвалення рішення суду сума заборгованості не була сплачена відповідачем.

За порушення строків оплати товару позивачем було нараховано до стягнення 4466,81 грн. пені за період прострочення з 23.04.2019 по 28.08.2019, за порушення строку оплати товару більше 30 днів - 54000,00 грн. штрафу.

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання цивільних обов`язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства (частина 3 статті 14 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина перша статті. 216 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема як штрафні санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено, що застосування штрафних санкцій є одним зі способів захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.2. договору передбачено, що Покупець за даним договором несе відповідальність у разі прострочення терміну оплати товару (п.п. 5.2-5.3. договору) Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла в період прострочення, від вартості товару, щодо якого прострочений термін оплати, а за прострочення більше 30 днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у сумі 2000,00 грн. за кожною окремою накладною, за кожне допущене прострочення оплати товару.

Перевіривши нарахування суми пені місцевий господарський суд правильно дійшов висновку про необхідність її перерахування виходячи з положень частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, за якою строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

На підставі вказаної норми, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 №7-р "Про перенесення робочих днів у 2019 році", рішення Правління Національного банку України від 01.04.2019 №249-рш "Про регламент роботи системи електронних платежів Національного банку України та банківської системи у зв`язку з перенесенням робочих днів у 2019 році", судом визначено, що за видатковими накладними на суму 20659,36 грн. від 01.04.2019 зі строком оплати 22.04.2019 нарахуванню підлягає пеня за період з 23.04.2019 по 28.08.2019 у сумі 2514,22 грн.; за видатковими накладними від 08.04.2019 на суму 16993,45 грн. зі строком оплати 02.05.2019 нарахуванню підлягає пеня за період з 03.05.2019 по 28.08.2019 у сумі 1903,73 грн. Загальна сума пені склала 4417,95 грн.

Розрахунок штрафу за прострочення терміну оплати більше 30 днів у сумі 54000,00 грн. відповідає договору та матеріалам справи, а тому зазначена вимога правомірно визнана судом законною, обґрунтованою.

Крім того, позивач просив стягнути 30% річних за період з 23.04.2019 по 28.08.2019 у сумі 3863,50 грн.

Частина друга статті 625 Цивільного кодексу України зобов`язує боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 6.2. договору сторони погодили інший розмір процентів річних ніж встановлений у частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, Покупець сплачує Постачальнику 30% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку нарахування позивачем процентів річних із застосуванням частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції встановив, що їх розмір пені також підлягає зменшенню. За видатковими накладними від 01.04.2019 стягненню підлягають 2173,48 грн., а за видатковими накладними від 08.04.2019 - 1648,13 грн. Загальна сума 30% річних до стягнення складає 3821,61 грн.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні положення містить стаття 233 Господарського кодексу України, за якою, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу, пені) є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вирішуючи питання про можливість зменшення суми штрафу місцевий господарський суд навів обставини, з яких він виходив.

Судом першої інстанції правомірно враховано неспівмірність заявлених вимог про стягнення штрафу, в порівнянні з сумою основної заборгованості, які можуть призвести до негативних наслідків в господарській діяльності відповідача, передбачений в умовах договору підвищений розмір процентів річних за прострочення грошового зобов`язання, а також відсутність збитків внаслідок прострочення оплати поставки відповідачем.

Позивач не оскаржив рішення, зокрема в частині зменшення розміру штрафу.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наведені судом мотиви, колегія суддів вважає, що застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору, не свідчить про явне заниження суми неустойки, тому визнає зменшення неустойки правомірним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розглянувши клопотання відповідача, в якому апелянт просить скасувати оскаржене рішення у цій справі повністю та закрити провадження за його апеляційною скаргою з тих підстав, що протягом січня 2020 року ним було повністю сплачено суму боргу на користь позивача відповідно до рішення суду першої інстанції, через що відсутні підстави для подальшого розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Наданими відповідачем в матеріали справи доказами підтверджено, що після ухвалення оскарженого судового рішення відповідач повністю сплатив заборгованість, в тому числі: пеню, штраф, 30% річних та судовий збір, що підтверджується такими платіжними дорученнями:

№6640 від 05.11.2019 про сплату заборгованості в сумі 2000,00 грн. згідно з накладною від 01.04.2019;

№6895 від 23.01.2020 про сплату заборгованості в сумі 35652,81 грн. згідно з накладними від 01.04.-08.04.2019;

№6896 від 23.01.2020 про сплату пені 4417,95 грн., штрафу - 5000,00 грн., 30% річних - 3821,61 грн.;

№6896 від 23.01.2020 про сплату 1919,26 грн. - компенсація судового збору.

Таким чином, оскаржене у цій справі судове рішення наразі фактично виконане відповідачем у добровільному порядку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги також має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Так згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Між тим клопотання відповідача не містить відмови від вимог апеляційної скарги про скасування оскарженого судового рішення.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для виходу за межі вимог апеляційної скарги, тому відмовляє в задоволенні означеного клопотання.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 2881,50 грн. на оплату судового збору, понесені відповідачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 у справі №904/3874/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем. Кейтерінг".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.02.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна