номер провадження справи 17/150/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 Справа № 908/1944/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. при секретарі судових засідань Юсубовій Д.В., розглянувши матеріали справи № 908/1944/19

за позовною заявою: концерну "Міські теплові мережі",

юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137

адреса для листування: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2а

до відповідача: фізичної особи-підприємця Христенко Олександра Георгійовича, АДРЕСА_1

про стягнення 150 920,57 грн.

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Савел`єв А.А., довіреність від 27.05.19 № 539/20-19

від відповідача: не з`явився

вільний слухач: ОСОБА_1 .

СУТЬ СПОРУ:

02.08.19 до господарського суду Запорізької області звернувся концерн "Міські теплові мережі" (далі концерн "МТМ") з позовною заявою за вих. від 31.07.19 № 1098 про стягнення з фізичної особи-підприємця Христенко Олександра Георгійовича (надалі ФОП Христенко О.Г.) 291 720,34 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.19 наведену вище позовну заяву визначено до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 07.08.19 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1944/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.08.19.

Ухвалою від 28.08.19 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 06.11.19 включно, підготовче засідання відкладено на 01.10.19.

29.08.19 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на відсутність між сторонами врегульованих відповідним договором відносин з постачання теплової енергії у гарячій воді. Також відповідач вказує на відсутність фактів користування чи отримання житлово-комунальних послуг у вигляді постачання теплової енергії за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 13. Згідно з аргументами відповідача, на території нежитлового приміщення повністю відключено опалення від мереж позивача. Приміщення обігрівається від автономної системи опалення. Через приміщення, власником якого є відповідач, проходить труба опалення, якою здійснюється опалення житлових приміщень ЖБК "Автомобіліст-4", однак ця труба повністю ізольована від втрати тепла та не несе тепловіддачі. Відключення системи опалення в приміщенні відповідача здійснено ще у 2001 р. на підставі відповідного акта про відключення. Щодо явки у судове засідання, відповідач у відзиві просить суд справу розглянути без його участі через незадовільний стан здоров`я.

Ухвалами від 01.10.19 та від 30.10.19 судом підготовче засідання відкладено на 30.10.19 та на 06.11.19 відповідно.

У підготовчому засіданні 06.11.19 судом прийнято до розгляду заяву позивача від 29.10.19 про зменшення позовних вимог до суми 150 920,57 грн. (яка виникла за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 р.).

Ухвалою від 06.11.19 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/1944/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.19.

Ухвалами від 07.11.19 та від 25.11.19 судом оголошено перерву у судовому засіданні на 25.11.19 та на 09.12.19 відповідно.

04.12.19 до суду надійшло клопотання ФОП Христенко О.Г. від 04.12.19 про розгляд справи за відсутності відповідача (через незадовільний стан здоров`я відповідача). У вказаному клопотанні відповідач зазначив, що проти позовних вимог концерну "МТМ" заперечує в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві.

06.12.19 до суду позивачем подано клопотання від 29.11.19 про виклик свідка в порядку ст. 89 ГПК України, а також клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи в порядку ст. 80 ГПК України.

06.12.19 до суду подано заяву голови ЖБК № 166 "Автомобіліст-4" ОСОБА_1. в порядку ст. 88 ГПК України про виклик останньої в судове засідання для допиту як свідка у справі.

У судове засідання, призначене на 09.12.19 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився.

З огляду на те, що представник позивача просив не розглядати клопотання від 29.11.19 про виклик свідка в порядку ст. 89 ГПК України (про що письмово зазначив на першому аркуші зазначеного вище клопотання), вказане клопотання судом залишено без розгляду.

У судове засідання, призначене на 09.12.19 з`явилась голова ЖБК № 166 "Автомобіліст-4" та просила суд не розглядати її заяву про виклик у судове засідання для допиту як свідка у справі.

З огляду на викладене, заява голови ЖБК № 166 "Автомобіліст-4" до розгляду не прийнята.

У судовому засіданні 09.12.19 головою ЖБК № 166 "Автомобіліст-4" надано суду письмові пояснення, що стосуються обставин справи.

Представником позивача надано суду усні пояснення стосовно розрахунку суми заборгованості, яка є предметом спору у даній справі.

У судовому засіданні 09.12.19 в ході з`ясування обставин, пов`язаних з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та оцінки доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, у суду виникли питання, зокрема, стосовно співмірності нарахованої суми заборгованості, яка утворилась за наслідками несплати ФОП Христенко О.Г. нарахованих сум (відповідно до рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії, які надсилались на адресу відповідача) за відпущену концерном "МТМ" теплової енергії відповідачу за період: з жовтня 2017 р. по квітень 2018 року, та з листопада 2018 року по квітень 2019 року із тією площею нежитлового приміщення, яке на праві приватної власності належить ФОП Христинко О.Г.

У судовому засіданні 09.12.19 представник позивача не зміг надати суду чіткої відповіді на вказане запитання суду.

Додаткових обґрунтованих розрахунків із письмовими пояснення щодо заявлених до стягнення сум позивач суду не надав.

Вказане стало підставою для залишення позову без руху відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 162 та ч. 11 ст. 176 ГПК України, про що судом винесено відповідну ухвалу від 09.12.19 у справі № 908/1944/19.

Згідно з вказаною ухвалою судом надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня вручення копії цієї ухвали позивачу (представнику позивача) шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, в якій необхідно викласти пояснення та обґрунтований (детальний) розрахунок, виходячи із співмірності нарахованої суми заборгованості, яка утворилась за наслідками несплати ФОП Христенко О.Г. нарахованих сум (відповідно до рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії, які надсилались на адресу відповідача) за відпущену концерном "МТМ" теплової енергії відповідачу за період: з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, та з листопада 2018 року по квітень 2019 року із тією площею нежитлового приміщення, яке на праві приватної власності належить ФОП Христенко О.Г.

24.12.19 на адресу суду від позивача надійшла заява від 18.12.19 про усунення недоліків позовної заяви.

03.01.20 на адресу суду від ФОП Христенко О.Г. надійшли заперечення від 28.12.19.

З огляду на усунення позивачем недоліків позовної заяви у спосіб та строк визначений судом, ухвалою від 13.01.20 суд продовжив розгляд справи 908/1944/19 з 28.01.20 та призначив судове засідання на 28.01.20.

20.01.20 позивачем до суду подано письмові пояснення на заперечення від 28.12.19.

27.01.20 на адресу суду від відповідача надійшло пояснення від 27.01.20.

28.01.20 позивачем до суду подано письмові пояснення, заяву та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

28.01.20 головою ЖБК "Автомобіліст-4" Орєховою Н.М. до суду надані письмові пояснення.

Представник позивача у судовому засіданні 28.01.20 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у заявах по суті справи та у поясненнях.

Відповідач у судове засідання призначене на 28.01.20 не з`явився.

Про дату, час та місце судового засідання у цій справі призначеного на 28.01.20 відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 13.01.20 у справі № 908/1944/19) відповідачу 21.01.20.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи № 908/1944/19, суд дійшов висновку, що його неявка відповідно до положень ст. 202 ГПК України не перешкоджає розгляду справи за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

У засіданні суду 28.01.20, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено коли буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі" є юридичною особою по законодавству України, яка відповідно до п. 2.2 Статуту концерну "Міські теплові мережі" здійснює виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо.

Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та теплопостачальною організацією.

Відповідно до Закону України «Про природні монополії», Концерн «МТМ» відноситься до суб`єктів природної монополії та, як монополіст такої природної монополії, відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» не має права відмовляти споживачу теплової енергії у забезпечення його тепловою енергією за наявністю технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

У розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Як вказує позивач, на виконання наведених вище норм права та положень Статуту, концерн «МТМ» у період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. здійснював постачання теплової енергії на опалення нежилих приміщень (прим. ІІІ першого поверху, прим. І підвалу (літ. А-5) розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , належних на праві власності Христенко О.Г. та відповідно виставляв відповідачу рахунки на оплату теплової енергії, які разом з актами приймання-передачі теплової енергії надсилав на адресу ФОП Христенко О.Г.

Згідно з Інформаційною довідкою від 27.08.18 за № 135522541 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежилих приміщень: прим. ІІІ першого поверху, прим. І підвалу (літ. А-5), які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , є: Христенко Олександр Георгійович . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 3535, виданий 31.07.06 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. Право власності на нерухоме майно за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 04.08.16, номер запису про право власності 15746915.

Відповідно до змісту договору купівлі-продажу, укладеного між підприємцем Христенко Олександром Георгійовичем (Покупець) та ТОВ «Черемшина» (Продавець) (посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П., зареєстрований у реєстрі за № 3535) Продавець зобов`язується передати майно у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (п.1.1. договору). За даним Договором відчужується: нежилі приміщення: прим. ІІІ першого поверху, площею 768,3 кв.м., прим. І підвалу (літ. А-5), площею 651,3 кв.м., розташована в місті Запоріжжі, вул. Лахтінська, буд. 13, загальною площею за внутрішніми замірами 1419,6 кв.м. (п. 1.2. договору).

Матеріали цієї справи, а саме списками (реєстрами) рекомендованих листів на відправлення та фіскальними чеками підтверджується направлення на адресу відповідача актів та рахунків на оплату спожитої теплової енергії за спірний період для подальшої їх оплати.

Проте, відповідач підписані акти приймання-передачі за період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. позивачу не повернув, оплату рахунків за вказаний період не здійснив.

Також у матеріалах справи наявні листи позивача із відповідними доказами їх направлення на адресу відповідача:

- від 30.08.16 № 08-3/1122 та від 21.06.17 № 08-3/679 щодо надання доступу до приміщення розташованого у м. Запоріжжі, вул. Лахтінська, буд. 13, в порядку ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» з метою виконання представниками теплопостачальної організації обстеження на предмет наявності теплового обладнання в нежитловому приміщенні (щодо першого поверху);

- від 14.12.17 № 08-5/1517 з пропозицією розглянути договір купівлі-продажу в гарячій воді з додатками №№1-4 до нього, підписати та один примірник повернути на адресу концерну «МТМ».

Проте, як свідчать акти від 15.09.16, від 25.11.16 та від 07.07.17 «Про не допуск до здійснення перевірки», які складені комісією у складі двох представників філії Концерну «МТМ» Хортицького району та голови правління «ЖБК «Автомобіліст-4», суб`єкт господарювання Христенко О.Г. на час перевірки системи опалення та гарячого водопостачання у нежитловому приміщенні: прим. ІІІ першого поверху, прим. І підвалу (літ. А-5), розташованому в АДРЕСА_2 був відсутній (не з`явився), представників філії концерну «МТМ» Хортицького району до здійснення перевірки не допущено.

Не допуск представників позивача до перевірки вказаного об`єкту відповідача підтверджується також наявними у матеріалах справи листами ФОП Христенко О.Г. від 15.12.16 та від 27.07.17. Зокрема, відповідач у своїх листах мотивує свою відмову у допуску до належних йому нежилих приміщень за адресою: вул. Лахтінська, 13 представників позивача відсутністю договірних відносин з концерном «МТМ», а також відсутністю можливості надати доступ до приміщень за станом здоров`я.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем відповіді на пропозицію позивача від 14.12.17 № 08-5/1517 щодо укладення договору купівлі-продажу в гарячій воді з додатками №№1-4 до нього не надано, підписаного примірнику договору на адресу концерну «МТМ» не повернуто.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачем листом від 04.11.19 було надано відповідь на повторну пропозицію позивача від 14.12.18 № 08-5/1258 щодо укладення договору купівлі-продажу в гарячій воді. Зокрема, відповідачем у відповіді зазначено, що багатоквартирний будинок (розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська,13) знаходиться на балансі Житлового будівельного-кооперативу № 166 "Автомобіліст-4", теплотраса якого безпосередньо приєднана до концерну "МТМ" та з яким позивачем був укладений відповідний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Вважає, що внутрішньо будинкові системи не відносяться до місцевої (розподільчої) мережі, у зв`язку із чим вважає, що постачальник не здійснює постачання теплової енергії власникам жилих/нежилих приміщень, обладнання яких приєднанні до відповідних внутрішньобудинкових систем. Також, відповідач зазначає про складення 31.05.01 між ЗАТ «Теплоенергія» та ТОВ «Черемшина» - попереднім власником приміщень по вул. Задніпровська, 13 «Акту відключення системи теплопостачання та гарячого водопостачання».

Крім того, відповідач вказує, що питання з приводу укладення договору купівлі-продажу теплової енергії між концерном «МТМ» та ФОП Христенко О.Г. вже розглянуто господарським судом Запорізької області (справа № 20/167д/07).

Вбачається, що позивачем неодноразово на адресу відповідача направлялись вимоги від 23.06.18 № 08-3/613, від 19.03.19 № 08-3/273-93 та від 08.05.19 № 08-3/381-50 щодо погашення заборгованості за теплову енергію, що була поставлена у нежиле приміщення відповідача розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, буд. 13 (відповідні докази направлення вимог містяться у матеріалах справи).

Листом від 20.05.19 відповідачем надана відповідь на вимоги позивача від 19.03.19 № 08-3/273-93 та від 08.05.19 № 08-3/381-50. Зокрема, відповідачем зазначено, що за іншим адресами, крім адреси АДРЕСА_1, він не є отримувачем послуг з теплопостачання. Також відповідачем вказано про відсутність заборгованості зі сплати за постачання теплової енергії.

Нездійснення відповідачем оплати за спожиту теплову енергію в гарячій воді у період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. щодо об`єкту (нежиле приміщення) розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, буд. 13 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду (з рахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення 150 920,57 грн.

Спір у справі стосується стягнення з відповідача вартості наданих позивачем послуг постачання гарячої води за відсутності укладеного між сторонами спору договору.

Норми права які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та висновок суду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть викликати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1 ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Водночас, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У частині 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198 затверджені Правила користування тепловою енергією (надалі - Правила).

Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (п.1 Правил).

Пунктом 2 Правил встановлено, що правила є обов`язкові для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

За п. 4 Правил, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше (п. 29 Правил).

Теплопостачальна організація має право: вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними ним під час споживання теплової енергії (п. 35 Правил).

Відповідно до п. 39 Правил, споживач має право: вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором; отримувати інформацію від теплопостачальної організації щодо обсягу та якості постачання теплової енергії, тарифів (цін), порядку оплати, режимів споживання на умовах, визначених договором; вимагати від теплопостачальної організації надання достовірної інформації про тарифи на теплову енергію та відшкодування, умови оплати, методики і нормативи розрахунку та нарахування, режими теплоспоживання тощо; перевіряти достовірність розрахунку та нарахування плати за теплову енергію, згідно з умовами договору; отримувати згідно із законодавством та укладеним договором відшкодування завданих йому збитків; у разі порушення теплопостачальною організацією умов договору викликати її представника для складення та підписання акта, у якому зазначаються строки, види порушень тощо; вимагати проведення по будинках, не обладнаних приладами комерційного обліку теплової енергії, нарахування реально спожитої кількості тепла на потреби опалення відповідно до визначених договором теплових навантажень будинків, реальних температур теплоносія в теплових мережах, температур зовнішнього повітря та тривалості розрахункового періоду; вимагати поновлення теплопостачання будинку після усунення технологічних порушень, якщо теплопостачання було припинено без розірвання договору; звертатися до суду в установленому законодавством порядку для вирішення питань, що стосуються предмета договору.

Пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний: вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Статтею 14 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Частини 1, 5, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлюють, що діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З урахуванням наведених правових норм, незважаючи на те, що Правилами користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, в силу пунктів 1-2, 4 зазначених Правил, останні визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії і в тому випадку, коли такий договір відсутній, оскільки вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Крім того, такі договори укладаються відповідно до типових договорів, а форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У постановах Верховного Суду від 11.04.18 у справі № 904/2238/17, від 16.10.18 у справі № 904/7377/17, від 25.03.19 у справі № 910/12510/17 викладено правовий висновок, відповідно до якого: «укладення договору з теплопостачання відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. А, сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період».

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.01.09 № 25 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг»: починаючи з 01.01.09 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ» (пп. 1.2. п. 1 рішення); запропоновано власникам житлових будинків не комунальної форми власності, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельним кооперативам визначитися з питання виконавців житлово-комунальних послуг (п.5 рішення).

Матеріали справи свідчать про те, що об`єктом теплопостачання є нежилі приміщення розташовані у м. Запоріжжі, вул. Лахтінська, буд. 13: прим. ІІІ першого поверху, площею 768,3 кв.м., прим. І підвалу (літ. А-5), площею 651,3 кв.м., загальною площею за внутрішніми замірами 1419,6 кв.м.

Вказані нежилі приміщення знаходяться у багатоквартирному житловому будинку, який перебуває на балансі Житлово-будівельного кооперативу №166 «Автомобіліст-4» (яке з 02.04.1970 р. має статус юридичної особи) та станом на період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. належали на праві власності Христенко О. Г .

Оскільки спірні нежитлові приміщення знаходяться у житловому будинку, що має єдину систему централізованого опалення, позивач не мав законної можливості припинити відпуск теплової енергії на об`єкти теплопостачання шляхом відключення нежитлового приміщення відповідача від центральної системи теплопостачання будинку.

Посилання відповідача на Акт відключення системи теплопостачання та гарячого водопостачання, як на доказ того, що у відповідача відсутнє опалення, судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Як свідчить зміст Акту про відключення системи теплопостачання та гарячого водопостачання від 31.05.01, представниками ЗАТ «Теплоенергія» у присутності абонента № 317 - представника ТОВ «Черемшина» за адресою вул. Лахтінська, 13 проведено відключення системи гарячого водопостачання опломбуванням запірної арматури.

Відомості про встановлені пломби (їх номери, приміщення абонента в яких вони встановлені), підставу здійснення відповідного відключення в акті не зазначено. Також з акту не вбачається що відключення стосується саме системи теплопостачання у приміщенні, яке належало ТОВ «Черемшина» за адресою вул. Лахтінська, 13.

Також судом прийнято до уваги, що п. 34 «Правил надання населенню послуг з водо- теплопостачання та водовідведення», затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.97 № 1497 (в редакції чинній станом на дату складення акту від 31.05.01, (далі - Правила) було визначено, що споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.

А згідно з п. 36 вказаних Правил, виконавець послуг зобов`язаний припинити за письмовою вимогою споживача надання послуг з центрального опалення (за наявності технічної можливості) на період тимчасової відсутності споживача та членів його сім`ї, опломбовуючи запірні вентилі на вводі у квартиру.

У листі Держбуду України від 26.09.2000 № 19/15-284 на запити Управлінь житлово-комунального господарства, теплопостачальних підприємств, окремих громадян щодо можливості відключення окремих квартир в багатоквартирних житлових будинках від систем центрального опалення та влаштування автономного опалення квартир, зокрема, надані такі роз`яснення: «У багатоквартирному будинку стояки опалювальної системи транзитом проходять через квартири. При відключенні тільки опалювальних приладів обігрів приміщення здійснюється від стояків, відключити які для однієї кімнати або квартири технічно неможливо. При відключенні від центрального опалення окремої кімнати або квартири погіршується санітарно-гігієнічні умови у ній та у суміжних приміщеннях, що може привести до погіршення технічного стану квартир. Масове відключення споживачів від системи центрального опалення (зниження теплового навантаження) може спричинити до неможливості роботи колективного обладнання у такому режимі. У разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але при цьому не повинні порушуватись санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирних житлових будинків. Споживач повинен виконати заходи щодо забезпечення в суміжних приміщеннях вимог СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция, кондиционирование", СНиП П-3-79 "Строительная теплотехника", СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания". Ці заходи повинні бути узгоджені власником будинку, експлуатаційними службами, регіональними проектним інститутом та місцевими органами виконавчої влади.».

Згідно з проектною документацією на будинок № 13 за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, нежитлові приміщення, що належали відповідачу у цій справі в спірний період, приєднані до загальної системи опалення.

Відповідно до плану опалення підвалу будинку №13 за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, проходять 33 опалювальних стояка, а також загальний трубопровід опалення на будинок.

Жодних належних та допустимих доказів того, що належне відповідачу на праві власності приміщенні за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 13 станом на період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. (на час за який позивач просить стягнути плату за теплопостачання) було відключено від систем центрального опалення багатоквартирного житлового будинку, а також доказів підтверджуючих, що таке відключення було узгоджено в установленому законом порядку, зокрема, з балансоутримувачем будинку - ЖБК№ 166 «Автомобіліст-4», суду не надано.

Також відповідач не повідомив суд першої інстанції (під час вирішення цієї справи по суті спору) про наявність підстав, які б перешкоджали йому в наданні таких доказів.

Судом враховано, що відповідач неодноразово ігнорував вимоги теплопостачальної організації надати доступ до приміщення для виконання представниками теплопостачальної організації обстеження на предмет наявності теплового обладнання в нежитловому приміщенні.

Крім того, судом прийнято до уваги, що самовільне відключення від системи централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення від плати за послуги, що відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 11.11.15 у справі № 6-1192цс15.

А підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлового приміщення свідчить про надання позивачем відповідних послуг.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання відносно надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний її сплатити.

Щодо нарахування позивачем відповідачу за період з період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. плати за наді послуги з централізованого опалення у сумі 150 920,57 грн. суд зазначає таке.

У зв`язку з тим, що об`єкт споживання теплової енергії відповідача має спільне з будинком підключеним до теплової мережі позивача, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів 2017-2018 років відповідно до яких Концерном «МТМ» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя приймає виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Опалювальний сезон 2017-2018 років у м. Запоріжжя: розпочався з 24.10.17 відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.10.17 № 617; закінчився 05.04.18 відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.04.18 № 151.

Як вже зазначалось вище, позивачем протягом спірного періоду складались акти приймання-передачі теплової енергії надання послуг з централізованого постачання гарячої води та рахунки на оплату зазначених послуг, які направлялися на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, про що свідчать залучені до матеріалів справи відповідні списки (реєстри) на відправлення листів та фіскальні чеки.

При здійсненні нарахування вартості опалення відповідачу у спірний період позивач керувався:

- тим, що житловий будинок № 13 по вул. Лахтінській оснащено приладом обліку теплової енергії;

- п. 23 Правил користування тепловою енергією (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N 1198), згідно з яким розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку;

- Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні, які затверджені Державним комітетом України по житло-комунальному господарству (КТМ 204 України 244-94 від 1998 року), відповідно до яких розподіл теплової енергії спожитої будинковим приладом обліку позивачем здійснюється пропорційно договірним навантаженням, з урахуванням годин роботи теплового обладнання споживачів;

- рішенням виконавчого комітету №428 від 11.08.17 «Про затвердження норм споживання теплової енергії на 1 м2 загальної площі на опалення багатоквартирних будинків м. Запоріжжя, в яких розташовані населення, бюджетні, релігійні та інші споживачі теплової енергії та порядок розподілу обсягів теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями багатоквартирних будинків м. Запоріжжя при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії.

Відповідно до розрахунку позивача, доданих актів приймання-передачі теплової енергії (надання послуг з централізованого постачання гарячої води) та рахунків, стягненню підлягають надані послуги в розмірі 150 920,57 грн.

Оцінивши представлені документальні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано до сплати за надання послуг з централізованого постачання гарячої води відповідачу 150 920,57 грн. за спірний період.

Відповідач зобов`язання по оплаті наданих послуг з теплопостачання не виконав, внаслідок чого заборгованість за період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. склала 150 920,57 грн.

Судом враховано, що саме відповідач є споживачем зазначених послуг у період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. з огляду на реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно (нежилі приміщення (прим. ІІІ першого поверху,прим. І підвалу (літ. А-5) розташоване у м. Запоріжжі за адресою: вул. Лахтінська, буд. 13, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.18 за № 135522541.

Також судом прийнято до уваги, що відповідачем не заперечувалось використання у спірний період належного йому на праві власності нерухомого майна за адресою: вул. Лахтінська, буд. 13 у своїй господарській діяльності.

А наявний у матеріалах справи лист відповідача від 04.11.19 на повторну пропозицію позивача від 14.12.18 № 08-5/1258 щодо укладення договору купівлі-продажу в гарячій воді свідчить про обізнаність ФОП Христенко О.Г. з тим фактом, що багатоквартирний будинок (розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська,13) знаходиться на балансі Житлового будівельного-кооперативу № 166 "Автомобіліст-4", теплотраса якого безпосередньо приєднана до концерну "МТМ" та з яким позивачем був укладений відповідний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачем листом від 04.11.19 було надано відповідь на повторну пропозицію позивача від 14.12.18 № 08-5/1258 щодо укладення договору купівлі-продажу в гарячій воді. Зокрема, відповідачем у відповіді зазначено, що багатоквартирний будинок (розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Лахтінська,13) знаходиться на балансі Житлового будівельного-кооперативу № 166 "Автомобіліст-4", теплотраса якого безпосередньо приєднана до концерну "МТМ" та з яким позивачем був укладений відповідний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належними та допустимими доказами не довів про те, що він не споживав послуги та не є споживачем в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», вимоги позивача про стягнення з відповідача 150 920,57 грн. боргу (вартості теплової енергії) є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню судом.

При вирішення спору у цій справі судом не взяті до уваги посилання відповідача на встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 21.05.07 у справі № 20/167д/07 обставини з огляду на те, що вони стосувались обґрунтованості вимог позивача щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії між сторонами у 2007 року, а не щодо того чи мало місце бездоговірне споживання теплової енергії у період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у сумі 2263,81 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11-15, 24, 73-80, 86, 91, 129, 202, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Христенко Олександра Георгійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) - 150 920 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот двадцять) грн. 57 коп. боргу за теплову енергію та 2 263 (дві тисячі двісті шістдесят три) грн. 81 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ГПК України.

Повне рішення складено 10.02.20.

Суддя В.Л. Корсун