СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Справа № 905/2466/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Сіверін В.І.

за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Кухтик В.М.

відповідача - адвокат Луговий В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги АТ "УКРТРАНСГАЗ" (вх.№42Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 19.09.2019, ухвалене колегією суддів у складі: головуючий суддя Величко Н.В., суддя Аксьонова К.І., суддя Говорун О.В. у приміщенні господарського суду Донецької області (повне рішення складено та підписано 30.09.2019) у справі № 905/2466/16

за позовом: АТ "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ,

до ПАТ "По газопостачанню та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ", Донецька область, м. Краматорськ,

про: стягнення 12 139 048,83 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" 25.739.810,03 грн. (двадцять п`ять мільйонів сімсот тридцять дев`ять тисяч вісімсот десять гривень 3 коп.) за договором № /П09 від 28.09.2011, з яких:

18.983.481,47 грн. (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот вісімдесят три тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 47 коп.) - основного боргу за надані послуги з транспортування природного газу за період з жовтня 2015 по червень 2016,

3.822.770,53 грн. (три мільйони вісімсот двадцять дві тисячі сімсот сімдесят гривень 53 коп.) - пеня за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого - вересня 2014, лютого - червня 2016,

1.787.187,17 грн. (один мільйон сімсот віcімдесят сім тисяч сто вісімдесят сім гривень 17 коп.) - 7 % від суми простроченої заборгованості за зобов`язаннями липня - серпня 2014, лютого - травня 2016,

855.505,73 грн. (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п"ять гривень 73 коп.) - інфляційних збитків за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого, квітня - грудня 2015 та січня - березня 2016,

290.865,13 грн. (двісті дев`яносто тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 13 коп.) - 3% річних за зобов`язаннями лютого - вересня 2014, лютого 2015 - червня 2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач надавав впродовж 2014 - 2016 років послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за договором № /П09 від 28.09.2011 та направляв відповідачу відповідні акти наданих послуг, частина з яких відповідачем підписана не була, а саме: № 10-14-/П09-1 від 31.10.2014, № 11-14-/П09-1 від 30.11.2014, № 12-14-/П09-1 від 31.12.2014, № 12-14-/П09-1 від 31.12.2014, № 01-15-/П09-1 від 31.01.2015, № 02-15-/П09-1 від 28.02.2015, № 02-15-/П09-1 від 28.02.2015, № 03-15-/П09-1 від 31.03.2015, № 04-15-/П09-1 від 30.04.2015, № 05-15-/П09-1 від 31.05.2015, № 06-15-/П09-1 від 30.05.2015, № 07-15-/П09-1 від 31.07.2015, № 08-15-/П09-1 від 31.08.2015, № 09-15-/П09-1 від 30.09.2015, № 10-15-/П09-1 від 31.10.2015, № 10-15-/П09-1 від 31.10.2015, № 11-15-/П09-1 від 31.11.2015, № 12-15-/П09-1 від 31.12.2015, № 02-16-/П09-1 від 29.02.2016, № 05-16-/П09-1 від 31.05.2016. При цьому позивач стверджує, що відповідач не заперечує факту отримання послуг по вищезазначеним актам, в підтвердження чого ним було здійснено часткову їх оплату, але з порушенням строків сплати, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст.ст. 526, 530, 612, 625, 953 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 198, ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України.

На підтвердження вимог надано суду: статутні документи підприємства, договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 109011137/П09 від 28.09.2011 з додатковими угодами, акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, розрахунок позовних вимог по складових, інформаційна довідка підприємства щодо розрахунків, інформаційні довідки (розшифровки) про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз", реєстри реалізації природного газу промисловим споживачам по ПАТ "Донецькоблгаз", докази направлення актів наданих послуг листом з описом вкладення, копії яких долучено до матеріалів справи, а також пояснення по суті спору.

03.10.2018 позивачем до матеріалів справи приєднано уточнений розрахунок заборгованості ПАТ "Донецькоблгаз" по договору станом на 25.09.2018р. разом з копією рішення акціонера від 21.05.2018р. та копію витягу з ЄДРПОУ щодо позивача.

Ухвалою суду від 23.10.2018р. змінено назву позивача у справі №905/2466/16 з Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ".

Ухвалою від 17.01.2019 закрито провадження у справі №905/2466/16 в частині вимог ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" основного боргу за договором №/П09 від 28.09.2011 в розмірі 13.600.761,20 грн. (тринадцять мільйонів шістсот тисяч сімсот шістдесят одна гривня 20 коп.) грн. за відсутністю предмету спору.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2011 між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (нині - ПАТ "Укртрансгаз" та далі - Газотранспортне підприємство) та ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (Замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П09, за яким газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами цього договору (п.1.1 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1 договору в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього).

Так, спірним періодом виникнення основного боргу у цій справі позивач визначив період з жовтня 2015 по червень 2016 року, предмет спору позивачем не змінювався.

У період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Пунктом 1.2 договору у редакції додаткової угоди №4 від 25.12.2013р. передбачено, що річний плановий обсяг транспортування природного газу Замовника складає 94998,750тис.куб.м., у тому числі по місяцях: січень - 11999,800 тис.куб.м., лютий - 11999,800 тис.куб.м., березень - 9999,850 тис.куб.м., квітень - 6499,950 тис.куб.м., травень - 5199,990 тис.куб.м., червень - 4999,990 тис.куб.м., липень - 4999,990 тис.куб.м., серпень - 4999,990 тис.куб.м., вересень - 5599,990 тис.куб.м., жовтень - 7199,800 тис.куб.м., листопад - 9999,800 тис.куб.м., грудень - 11499,800 тис.куб.м..

На час виникнення зобов`язань жовтня 2015 - червня 2016 року, сторони уклали додаткову угоду №5 від 20.06.2014 до означеного договору, якою частково змінили п.1.2 договору, а саме визначили: "Газ Замовника, транспортування якого за цим договором здійснює Газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання".

Згідно п.2 та п.4 додаткової угоди №5 від 20.06.2014, інші умови договору залишені незмінними і обов`язковими до виконання сторонами, додаткова угода до договору набирає чинності з моменту підписання її уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин сторін по договору, починаючи з 01.05.2014.

За змістом п.2.1 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього, підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - Оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в Замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (підтверджені обсяги).

Як встановлено п.п.2.2-2.5 договору, Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи Газотранспортного підприємства. При отриманні газу від Замовника на пунктах приймання-передачі в магістральні трубопроводи Газотранспортне підприємство не набуває права власності на отриманий для транспортування газ. Газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ Замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі. Приймання-передача газу в пунктах приймання-передачі та на ГРС здійснюється Сторонами відповідно до порядку доступу до Єдиної газотранспортної системи України, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з п.3.1 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього, послуги з транспортування газу оформляються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральним трубопроводами (далі акти наданих послуг).

Газотранспортне підприємство до 15-го числа місяця, наступного за звітнім, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього).

Пунктом 3.3 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього, встановлено, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу трубопроводами газотранспортного підприємства здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

За умовами п.3.4 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

За одиницю виміру кількості газу при його обліку приймається один кубічний метр (куб.м.), приведений до стандартних умов: (t) = 20 градусів Цельсія, тиск газу (Р) = 760мм ртутного стовпчика (101,325 кПа), за визначеннями п.4.1 договору у приведеній редакції.

За змістом п.4.2 договору, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу Замовника до мережі Газорозподільного підприємства визначається вузлами обліку, які встановлені на ГРС.

Згідно з п.5.1 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов`язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

У відповідності з п.5.2 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, тарифи, визначені в пункті 5.1. договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Відповідно до п.5.4 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013 до нього, вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата вартості послуг за транспортування природного газу здійснюється Замовником (крім Гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 (десять) днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (п.5.5 договору у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013р.).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що пункт 5.6 договору на спірні правовідносини не розповсюджується, адже у їх межах відповідач не є гарантованим постачальником.

За визначеннями п.5.7 договору, у редакції додаткової угоди №4 від 17.01.2013, у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується Газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з січня 2014р. по червень 2016р.

У розрахунку заборгованості за транспортування природного газу у 2014-2016р.р. за договором №/П09 від 28.09.2011 позивачем зазначено загальний обсяг наданих відповідачу послуг протягом 2014 року - червня 2016 року, як 205047,076 тис.куб.м., заборгованість визначена за період жовтень 2015 року - червень 2016 року, що також відображено у позовній заяві.

Судом першої інстанції правомірно закрито провадження в частині вимог ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" основного боргу за договором №/П09 від 28.09.2011 в розмірі 13.600.761,20 грн. (тринадцять мільйонів шістсот тисяч сімсот шістдесят одна гривня 20 коп.) грн. за відсутністю предмету спору.

З урахуванням зазначеного, предметом розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором №/П09 від 28.09.2011 у розмірі 5.382.720,27 грн. (п`ять мільйонів триста вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять гривень 27 коп.), у тому числі за жовтень 2015 року - 2.314.702,33 грн.; за листопад 2015 року - 1.520.589,40 грн.; за грудень 2015 року - 1.547.428,54 грн.; а також пені - 3.822.770,53 грн. (три мільйони вісімсот двадцять дві тисячі сімсот сімдесят гривень 53 коп.) за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого - вересня 2014, лютого - червня 2016 року; 1.787.187,17 грн. (один мільйон сімсот вісімдесят сім тисяч сто вісімдесят сім гривень 17 коп.) - 7 % від суми простроченої заборгованості за зобов`язаннями липня - серпня 2014, лютого - травня 2016 року; 855.505,73 грн. (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ять гривень 73 коп.) - інфляційних збитків за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого, квітня - грудня 2015 та січня - березня 2016 року та 290.865,13 грн. (двісті дев`яносто тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 13 коп.) - 3% річних за зобов`язаннями лютого - вересня 2014, лютого 2015 - червня 2016 року. Всього - 12.139.048,83 грн. (дванадцять мільйонів сто тридцять дев`ять тисяч сорок вісім гривень 83 коп.

Сторони по справі щодо приведеного предмету спору, з урахуванням вчиненої процесуальної дії, не заперечували.

Отже, досліджуючи позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, щодо якої на сьогодні існує спір, та обсяг поставлених послуг за цей час, колегією суддів встановлено наступне:

Позивач надав копії актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за жовтень - грудень 2015 року, згідно яких визначено обсяг протранспортованого газу відповідачу відповідно до договору №/П09 від 28.09.2011р.:

- акт №10-15-/П09 від 31.10.2015р. - 2133,694 тис.куб.м.,

- акт №10-15-/П09/КОР від 314.10.2015р. - 2028,480 тис.куб.м.,

- акт №10-15-/П09-1 від 31.10.2015р. - 343,188 тис.куб.м.,

- акт №11-15-/П09-1 від 30.11.2015р. - 481,287 тис.куб.м.,

- акт №11-15-/П09 від 30.11.2015р. - 2435,743 тис.куб.м.;

- акт №12-15-/П09 від 31.12.2015р. - 2551,708 тис.куб.м.;

- акт №12-15-/П09-1 від 31.12.2015р. - 416,809 тис.куб.м.

Разом з тим, акт за грудень 2015 №12-15-/П09 від 31.11.2015 містить розбіжності, зазначені відповідачем, де поряд із визначенням позивача обсягу протрансопртованого газу у розмірі 2551,708 тис.куб.м. проставлено 2405,991 тис.куб.м.

Акти за жовтень 2015р. коригуючий акт №10-15-/П09/КОР від 31.10.2015р. - 2028,480 тис.куб.м.; за жовтень 2015р. №10-15-/П09-1 від 31.10.2015р. - 343,188 тис.куб.м.; за листопад 2015р. №11-15-/П09-1 від 30.11.2015р. - 481,287 тис.куб.м.; за грудень 2015р. №12-15-/П09-1 від 31.12.2015р. - 416,809 тис.куб.м. не підписані відповідачем взагалі.

Інші акти з означеного періоду містять підписи сторін, скріплені печатками підприємств, без зауважень.

У підтвердження заявленого обсягу протранспортованого газу у жовтні-грудні 2015 позивачем представлено суду розшифровку інформації про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз" за жовтень 2015 року, реєстр реалізації природного газу промисловим споживачам у жовтні 2015 року по ПАТ "Донецькоблгаз" на території підконтрольній українській владі (форма №9), інформація про використання природного газу по ПАТ "Донецькоблгаз" за жовтень 2015 року, акт приймання-передачі природного газу №10 від 02.11.2015р., розшифровку інформації про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз" за листопад 2015 року, реєстр реалізації природного газу промисловим споживачам у листопаді 2015 року по ПАТ "Донецькоблгаз" на території підконтрольній українській владі (форма №9), інформація про використання природного газу по ПАТ "Донецькоблгаз" за листопад 2015 року, розшифровку інформації про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз" за грудень 2015 року, розшифровка споживачів за грудень 2015 року, де постачальником є ПАТ "Донецькоблгаз", реєстр реалізації природного газу промисловим споживачам у грудні 2015 року по ПАТ "Донецькоблгаз" на території підконтрольній українській владі (форма №9), інформація про використання природного газу по ПАТ "Донецькоблгаз" за грудень 2015 року, акт приймання-передачі природного газу №12 від 01.01.2016р. (т.2 а.с.54-69).

Відповідач щодо наявної суми боргу у розмірі 5.382.720,27 грн. заперечує, вказує про його повну сплату, до того ж ним не визнаються обсяги протранспортованого газу, зокрема, що стосуються предмету розгляду, а саме, які відображено у акті за грудень 2015р. №12-15-/П09 від 31.11.2015р., акті за жовтень 2015р. коригуючий акт №10-15-/П09/КОР від 31.10.2015р., за жовтень 2015р. №10-15-/П09-1 від 31.10.2015р., за листопад 2015р. №11-15-/П09-1 від 30.11.2015р., за грудень 2015р. №12-15-/П09-1 від 31.12.2015р.

В частині невизнаного обсягу транспортування природного газу у жовтні - грудні 2015 року за договором №/П09 від 28.09.2011, відповідач відносить такі обсяги до неоформлених, вважаючи, що має місце неприйняття споживачами цього газу на свій рахунок, а також розподіл газу за межами господарської діяльності ПАТ "Донецькоблгаз".

На підтвердження вищезазначеного відповідачем подано листування № 15/1-9 від 12.01.2016, № 6-9672/1.2-15 від 17.12.2015, № 1878/16-009 від 12.02.2016, протоколи робочих нарад з питання перспектив щодо забезпечення газопостачання споживачів м. Авдіївка та Ясинуватського району з території, підконтрольної органам державної влади, затверджені заступником голови Донецької облдержадміністрації, від 17.12.2015 №до4.10-2722, від 10.03.2016 №вх01-10034-17а/02, від 14.12.2015 № 13/02-1485 (т.2 а.с.152-167).

Зважаючи на такі обставини справи, специфіку спірних правовідносин та складність визначення дійсного обсягу, у тому числі суперечність доказів та невизнання відповідачем обсягу газу за відповідними спірними актами, судом першої інстанції було призначено та проведено комплексну судово-економічну експертизу у справі із залученням фахівця в галузі газопостачання.

За результатами проведеної експертизи складено висновок №17744 від 14.05.2018 (т.3, а.с.76-101), відповідно до якого встановлено фактичний обсяг транспортування природного газу позивачем відповідачу у період жовтень 2014р. - травень 2016р., а саме, зокрема за означеними вище спірними місяцями, складає:

жовтень 2015р. - 2495,561тис.куб.м.,

листопад 2015р. - 2442,827 тис.куб.м.,

грудень 2015р. - 2822,8 тис.куб.м..

Відповідно до приписів ст.104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінюючи приведений висновок експерта, судом першої інстанції вірно взято до уваги таке.

По-перше, судовим експертом досліджено матеріали справи, наявні на день складання висновку, до складу яких входить: позовна заява, розрахунок ціни позову, договір із додатковими угодами до нього; надані позивачем: розшифровки інформації про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз" за період жовтень 2014-травень 2016 року, реєстри реалізації природного газу промисловим споживачам за жовтень 2014 - травень 2016 року (підписані та скріплені печаткою з боку ПАТ "Донецькоблгаз"); відзив на позовну заяву; акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною технічної угоди про умови приймання-передачі газу у газорозподільній мережі по ГРС м. Авдіївка №17 від 20.06.2016; письмові пояснення.

По-друге, використано нормативні акти, які регулюють визначення фактичних обсягів протранспортованого газу, чинні на момент виникнення спірних відносин, що відповідає ст.58 Конституції України. Розрахунок проведено на основі нормативної, арифметичної, реквізитної перевірки та порівняльного аналізу таких звітних даних: про фактичні обсяги надходження газу до ГРМ ПАТ "Донецькоблгаз"; про фактичні загальні обсяги розподілу газу по категоріям споживачів, у тому числі в розрізі промислових споживачів; обсяги виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат газу, що виникли під час транспортування газу ГРМ, фактичні обсяги транспортування газу на власні потреби ПАТ "Донецькоблгаз", обсягів розбалансування, що відображені у Інформаціях про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз" (форма 5), розшифровках інформації про використання природного газу ПАТ "Донецькоблгаз"; реєстрах реалізації природного газу промисловим споживачам (форма №9); розшифровках споживачів, де постачальником є ПАТ "Донецькоблгаз", актах наданих послуг за відповідні розрахункові періоди.

По-третє, враховано предмет та об`єкт договору №/П09 від 28.09.2011, у зв`язку з чим до розрахунку не включено обсяги газу, що за звітними даними розподілені для потреб релігійних організацій, обсяги виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат газу, обсяги газу, використані на власні потреби.

Так, дослідженням жовтня 2015р. визначено: сумарний обсяг 2371,668тис.куб.м., відображений позивачем в актах №10-15-/П09/КОР від 31.10.2015 (2028,480 тис.куб.м.) та №10-15-/П09-1 від 31.10.2015 (343,188 тис.куб.м.) складається з: 286,012 тис.куб.м. (розбаланс) + 57,176 тис.куб.м. (небаланс, зазначений у формі 5) + 93,509 тис.куб.м. (виробничо-технологічні витрати, форма 5) + 1934,971 тис.куб.м. (нормовані витрати, форма 5). 2133,694 тис.куб.м. розподілені обсяги по розділу "Промисловість" споживачам ПАТ "Донецькоблгаз" (розшифровка інформації, форма 9).

Виключаючи обсяги виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат газу, а також враховуючи фактичний небаланс по розділу "Промисловість", фактичний обсяг протранспортованого газу розбалансу 286,012 + фактичний небаланс 75,81 + 2133,694 промисловість ПАТ "Донецькоблгаз" дорівнює 2495,516 тис.куб.м.

Дослідженням листопада 2015р. визначено: у межах обсягів по розділу "Промисловість" (24862,425 тис.куб.м.) споживачам ПАТ "Донецькоблгаз" розподілено 2435,743 тис.куб.м.; обсяги небалансу по категорії споживачів "Промисмловість" складають 7,084тис.куб.м. В обсяг 481,287тис.куб.м., вказаний в акті №11-15-/П09-1 від 30.11.2015р. включено: обсяги небалансу 7,084 тис.куб.м. (форма 5, форма 9) + 248,986 тис.куб.м., які по твердженню позивача складають різницю загальної суми надходження на ГРС але не підтверджені належним чином + 189,217тис.куб.м., що обліковані як власні потреби газорозподільних підприємств (форма 5, форма 9).

Виключаючи непідтверджену різницю та обсяги газу, використані на власні потреби, фактичний обсяг протранспортованого газу за листопад 2015р.: 2435,743 (промисловість ПАТ "Донецькоблгаз") + 7,084 (небаланс) дорівнює 2442,827 тис.куб.м.

Дослідженням грудня 2015р. визначено: обсяги розбалансування газу 409,077тис.куб.м.. Промисловим споживачам ПАТ "Донецькоблгаз" розподілено: відповідно до розшифровки інформації (стовбець "форма 5"), форма 9 - 2405,991; відповідно до даних у стовбці ПАТ "УТГ" розшифровки інформації, розшифровці споживачів - 2 551,708 тис.куб.м. Обсяг 145,717 тис.куб.м., що є різницею цих значень (2551,708-2405,991), обліковується як власні потреби газорозподільних підприємств (розділ "Промисловість", форма 9). У розшифровці інформації (стовбець ПАТ "УТГ") на цю суму збільшені обсяги промисловості по ПАТ "Донецькоблгаз" і зменшено значення у рядку "Промисловість НАК". У розшифровці споживачів до переліку промислових споживачів доданий відповідний рядок "Власні потреби ПАТ "Донецькоблгаз"" - 145,717 тис.куб.м. Обсяги небалансу відповідно до форми 5 складають 7,732 тис.куб.м. по розділу промисловість. Обсяг, вказаний в акті №12-15-/П09 від 31.12.2015р. - 2551,708 тис.куб.м. складається з: 2405,991тис.куб.м. (промисловість ПАТ "Донецькоблгаз", форма 9) + 145,717тис.куб.м. (власні потреби, форма 5, форма 9). Обсяг, вказаний в акті №12-15-/П09-1 від 31.12.2015р. - 416,809 тис.куб.м. дорівнює сумі значень небалансу і розбалансу (7,732 тис.куб.м.+409,077тис.куб.м.).

Виключаючи обсяги газу, використані на власні потреби, фактичний обсяг протранспортованого газу за грудень 2015р.: 2405,991тис.куб.м. (промисловість ПАТ "Донецькоблгаз") + 7,732 (небаланс) + 409,077 (розбалансування) дорівнює 2822,8 тис.куб.м.

Так, відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Виходячи зі змісту згаданих норм чинного законодавства, укладений між сторонами договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П09 від 28.09.2011р. (зі змінами та доповненнями) породжує права та обов`язки за обумовленим ним спектром послуг.

Аналізуючи умови означеного договору, до послуг, які ним передбачені у 2015 році, зокрема, віднесено транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (п.1.1), призначеного для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання (п.1.2 у редакції додаткової угоди №5 від 20.06.2014р.).

Отже, беручи до уваги межі договірних відносин, судом першої інстанції вірно прийнято за належне визначення експертом транспортування природного газу по категорії "Промисловість" та виключення у спірному питанні, при розрахунку обсягів протранспортованого газу, обсяги газу, що за звітними даними розподілені для потреб релігійних організацій, обсяги виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат газу, обсяги газу, використані на власні потреби.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно не погодився із врахуванням обсягу небалансу та розбалансування до обсягу фактично протранспортованого газу у періоді, що досліджується, з огляду на таке.

За змістом п.п.1, 9 гл.1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи, послуги транспортування складаються з доступу до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи, замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації, вчинення дій з врегулювання добового небалансу, які Замовник послуг транспортування на підставі договору може замовити в оператора газотранспортної системи/газотранспортного підприємства.

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (п.5 гл.1 розділу І Кодексу ГТС).

За визначенням п.1 гл.6 розділу XIV Кодексу ГТС обсяг добового небалансу розраховується для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

Для визначення плати за добовий небаланс застосовується методика розрахунку, визначена п.7 гл.6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Так, для розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу Оператор ГТС множить остаточний обсяг добового небалансу на ціну, що застосовується відповідно до пунктів 8-12 цієї глави.

Плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави (п.4 гл.6 розділу XIV Кодексу ГТС).

Плата за добовий небаланс має бути відображена окремо в рахунках оператора газотранспортної системи, що виставляються замовнику послуг транспортування природного газу (п.4 гл.6 розділу XIV Кодексу ГТС).

Тобто, підсумовуючи викладене, небаланс, хоча і є складовою послуги транспортування, проте є окремим різновидом такої послуги, що має свій розрахунок обсягу та методику розрахунку плати та є по суті різницею між обсягами. Проте такий не заявлено у межах даної справи.

Розбаланс поданого з ГРС та прийнятого споживачами обсягів газу за своєю суттю є втратою природного газу, за певних причин, як то, наприклад, невраховані технологічні втрати газу, невраховані аварійні втрати природного газу при аваріях на газопроводах та газовому обладнанні, похибка приладів, невідповідність встановлених нормативів споживання газу фактичному споживанню тощо.

Аналізом умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П09 від 28.09.2011., а саме предмета договору, умов транспортування газу, порядку обліку газу, визначення вартості послуг за договором та порядку розрахунків, прав та обов`язків сторін, встановлено, що даний правочин направлений на врегулювання відносин щодо саме передачі позивачем відповідачу магістральними трубопроводами, у межах замовленого обсягу, кількості природного газу для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

Таким чином, обсяги небалансу та розбалансу не можна вважати обсягами, що входять до складу кількості фактично протранспортованого газу за договором №/П09 від 28.09.2011 та формують обсяг послуг транспортування за ним, що породжує кореспондуючий обов`язок їх оплати, як то заявляє позивач.

З огляду на таке, суд першої інстанції правомірно відхилив висновок експерта у відповідній частині.

Заперечення сторін з приводу проведеної експертизи також правомірно відхилено за визначених вище обставин, в іншій частині суд першої інстанції правомірно не вбачав суперечностей у висновку експерта досліджуваним обставинам, вихідним даним та застосованої методики розрахунку.

Отже, виходячи з умов договору №/П09 від 28.09.2011 та викладеного слідує надання позивачем відповідачу послуг з транспортування газу у межах означеного договору:

- у жовтні 2015 року в обсязі 2133,694 тис.куб.м. газу,

- у листопаді 2015 року - 2435,743 тис.куб.м.,

- у грудні 2015 року - 2405,991 тис.куб.м.

Іншого, у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, у межах спірних правовідносин, сторонами не доведено. Отже, акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами не підписані відповідачем за період з жовтня по грудень 2015 року, як доказ обсягу наданих ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" послуг саме за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П09 від 28.09.2011р., судом першої інстанції були правомірно не прийняті.

Таким чином, беручи до уваги підстави заявлених позовних вимог, позивачем на виконання умов договору №/П09 від 28.09.2011 протранспортовано, а відповідачем отримано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період жовтень - грудень 2015 року у загальному обсязі 6975,428тис.куб.м.

Керуючись п.п.5.1, 5.2 договору та ґрунтуючись на тарифі згідно додатку №1 до постанови НКРЕКП від 24.09.2015 №2383 "Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу", встановленому на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" (без ПДВ), грн. за 1000 куб.м. з 01.10.2015 у розмірі 434,40грн, вартість транспортування:

у жовтні 2015 року обсягу газу 2133,694 тис.куб.м. дорівнює 1.112.252,01грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

у листопаді 2015 року обсягу газу 2435,743 тис.куб.м. дорівнює 1.269.704,11грн. (з урахуванням податку на додану вартість),

у грудні 2015 року обсягу газу 2405,991 тис.куб.м. дорівнює 1.254.194,99грн. (з урахуванням податку на додану вартість).

Загалом на суму 3.636.151,11 грн. (три мільйони шістсот тридцять шість тисяч сто п`ятдесят одна гривня 11 коп.)

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до умов п.5.5 договору, остаточний розрахунок за зобов`язаннями жовтня - грудня 2015 року мав бути здійснений не пізніше:

за жовтень 2015 року - 20.11.2015;

за листопад 2015 року - 20.12.2015;

за грудень 2015 року - 20.01.2016.

Виходячи зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за транспортування природного газу у 2014-2016 по договору №/П09 від 28.09.2011, з урахуванням розрахунку станом на 25.09.2015 (т.5 а.с.2-7), за приведеними зобов`язаннями визначено наявним борг: за жовтень 2015 року - 2.314.702,33грн, за листопад 2015 року - 1.520.589,40грн., за грудень 2015 року - 1.547.428,54грн.

Задля встановлення дійсної суми боргу у розглядуваному спорі, разом із невідповідністю визначеної позивачем суми грошового зобов`язання з транспортування природного газу за договором №/П09 від 28.09.2011 у період жовтень-грудень 2015, взято до уваги господарські операції між сторонами за договором №/П09 від 28.09.2011 з 01.01.2014 та по грудень 2015, оскільки розрахунки між позивачем та відповідачем у цей період впливають на зміст приведених зобов`язань та визначення наявності прострочення оплати щодо них, у тому числі обсягу та періоду такого прострочення.

В частині нарахувань за зобов`язаннями січня 2014 - вересня 2014 року щодо обсягу відображеному у відповідних актах сторони заперечень не висловили, у суду першої інстанції підстав для сумніву в означених за цими зобов`язаннями показниках не виникло, а отже були прийняті як вихідні наступні дані:

січень 2014 - у кількості 10126,201тис.куб.м. газу, вартістю 811.716,28грн. з урахуванням податку на додану вартість;

лютий 2014 - у кількості 8267,124тис.куб.м. газу, вартістю 662.692,66грн. з урахуванням податку на додану вартість;

березень 2014 - у кількості 7915,260тис.куб.м. газу, вартістю 634.487,24грн. з урахуванням податку на додану вартість;

квітень 2014 - у кількості 5568,679тис.куб.м. газу, вартістю 446.385,31грн. з урахуванням податку на додану вартість;

травень 2014 - у кількості 3759,894тис.куб.м. газу, вартістю 452.540,84грн. з урахуванням податку на додану вартість;

червень 2014 - у кількості 3480,913тис.куб.м. газу, вартістю 467.834,71грн. з урахуванням податку на додану вартість;

липень 2014 - у кількості 1751,364тис.куб.м. газу, вартістю 235.383,32грн. + 268,80грн (коригування 30.09.2014), загальна сума 235.652,12грн. з урахуванням податку на додану вартість;

серпень 2014 - у кількості 5744,816тис.куб.м. газу, вартістю 772.103,27грн. з урахуванням податку на додану вартість;

вересень 2014 - у кількості 10836,337тис.куб.м. газу, вартістю 1.456.403,69грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Ґрунтуючись на висновках, зроблених щодо зобов`язань жовтня-грудня 2015 року у взаємовідносинах в межах договору №/П09 від 28.09.2011, суд першої інстанції вірно застосовав їх при визначені обсягу зобов`язання за жовтень 2014 - вересень 2015 року, оскільки відносно останніх мали місце суперечності щодо обсягу фактично протранспортованого природного газу за договором №/П09 від 28.09.2011 та потребувало дослідження при вирішенні розглядуваного питання.

Відтак, матеріалами справи підтверджується обсяг транспортування газу саме за договором №/П09 від 28.09.2011:

у жовтні 2014 - у кількості 8821,873тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.05.2014р. №786 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 1.185.659,73грн.;

у листопаді 2014 - у кількості 12503,751тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.05.2014р. №786 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 1.680.504,13грн.;

у грудні 2014 - у кількості 12833,325тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.05.2014р. №786 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 1.724.798,88грн.;

у січні 2015 - у кількості 14914,532тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.05.2014р. №786 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 2.004.513,10грн.;

у лютому 2015 - у кількості 12972,462тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.05.2014р. №786 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 1.743.498,89грн.;

у березні 2015 - у кількості 5397,649тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.05.2014р. №786 "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 725.444,03грн.;

у квітні 2015 - у кількості 2792,126тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 03.03.2015р. №503 "Про встановлення загального тарифу на транспотування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу"" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 1.345.246,31грн.;

у травні 2015 - у кількості 1121,522тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 03.03.2015р. №503 "Про встановлення загального тарифу на транспотування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу"" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 540.349,30грн.;

у червні 2015 - у кількості 1052,255тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 03.03.2015р. №503 "Про встановлення загального тарифу на транспотування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу"" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 506.976,46грн.;

у липні 2015 - у кількості 1001,557тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.06.2015р. №1888 "Про встановлення загального тарифу на транспотування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу"" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 491.323,80грн.;

у серпні 2015 - у кількості 1383,055тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.06.2015р. №1888 "Про встановлення загального тарифу на транспотування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу"" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 678.471,46грн.;

у вересні 2015 - у кількості 2157,065тис.куб.м. газу, що з урахуванням додатку №1 до постанови НКРЕКП від 30.06.2015р. №1888 "Про встановлення загального тарифу на транспотування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу"" та податку на додану вартість у розмірі 20% дорівнює 1.058.169,80грн.

За таких обставин, колегією суддів на підставі встановлених фактичних обставин, з`ясовано дійсні права і обов`язки сторін у період, що стосується спірних правовідносин.

Відповідно до п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р. реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Згідно п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Відтак, отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу (Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 15.09.2011 №5015/1494/11, від 15.02.2007 №12/615 та Верховного суду у постанові від 18.04.2018 № 904/12527/16).

Як свідчать умови договору №/П09 від 28.09.2011, право самостійної зміни позивачем призначення платежу передбачено у випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер Договору, дата його підписання, звітній період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У такому разі Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (абз.3 п.5.5 договору). Також таке право визначено у випадках, якщо у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується Газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним (п.5.7 договору).

Відповідно до відомостей, які містить наданий відповідачем акт звірки взаємних розрахунків (т.5 а.с.89-107), та, що знайшли своє відображення у розрахунку заборгованості за транспортування газу у 2014-2016 по договору №/П09 від 28.09.2011, представленому позивачем (т.5 а.с.2-7), зокрема, в частині змісту операцій та підстави проведених відповідачем платежів, оплати за транспортування природного газу за період з січня 2014 по грудень 2015р. здійснювались з посиланням на зазначений договір та певним призначенням платежу, що не враховано АТ "Укртрансгаз" при обліку проведених оплат відповідача у рахунок погашення грошових зобов`язань останнього. Наслідком цього є недотримання позивачем умов договору (п.5.5, п.5.7), що у свою чергу призвело до неправильного визначення суми боргу, наявності прострочення та його періоду за досліджуваними зобов`язаннями відповідача.

Так, ПАТ "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" перераховано з призначенням платежу за транспортування природного газу згідно договору №/П09 від 28.09.2011, п.2.1.5 дог.ДЮП_3_1399 від 10.04.2008, постанови Кабінету міністрів України "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" №247 від 26.03.2008, зокрема, з 03.01.2014 по 30.10.2015 за надані позивачем послуги з транспортування природного газу:

- на виконання постанови НКРЕ №1486 від 22.11.2013 (затвердження нормативів перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, що надійшли від усіх категорій споживачів, на грудень 2013) - 13.468,99грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №1713 від 24.12.2013 (на січень 2014р.) - 715.087,48грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №48 від 25.01.2014 (на лютий 2014р.) - 628.949,63грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №154 від 21.02.2014р. (на березень 2014р.) - 584.794,30грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №272 від 24.03.2014р. (на квітень 2014р.) - 401.864,93грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №505 від 23.04.2014р. (на травень 2014р.) - 369.122,32грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №753 від 23.05.2014р. (на червень 2014р.) - 485.891,03грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №877 від 20.06.2014р. (на липень 2014р.) - 383.271,88грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №1036 від 24.07.2014р. (на серпень 2014р.) - 255.619,80грн.,

- на виконання постанови НКРЕ №1136 від 21.08.2014р. (на вересень 2014р.) - 245.204,57грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №22 від 23.09.2014р. (на жовтень 2014р.) - 739.014,92грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №228 від 31.10.2014р. (на листопад 2014р.) - 8.032.966,74грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №888 від 12.12.2014р. (на грудень 2014р.) - 762.199,08грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №913 від 24.12.2014р. (на січень 2015р.) - 852.897,87грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №63 від 23.01.2015р. (на лютий 2015р.) - 1.796.709,50грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №204 від 20.02.2015р. (на березень 2015р.) - 707.607,61грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №868 від 24.03.2015р. (на квітень 2015р.) - 2.917.904,34грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №1287 від 23.04.2015р. (на травень 2015р.) - 1.683.419,04грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2141 від 06.08.2015р. (на серпень 2015р.) - 169.175,40грн.,

- на виконання постанови НКРЕКП №2538 від 02.10.2015р. (на жовтень 2015р.) - 967.122,28грн.

У червні, липні, вересні та листопаді 2015 року платіж на виконання постанови НКРЕКП у межах договору №/П09 від 28.09.2011 не відображено, їх здійснення не встановлено.

Наявність інших проведених платежів за період з січня 2014 по листопад 2015 року сторонами не доведено, з матеріалів справи не вбачається.

Отже, беручи до уваги порядок оплати у даних правовідносинах, п.5.4 договору та дозволені межі розрахунку у такій спосіб, надходження коштів від Замовника з призначенням платежу повинно бути враховано як оплата означеного змістом операції місяця транспортування газу. Підстав для рознесення оплат у цій частині позивачем згідно абз.3 п.5.5 договору судом не встановлено.

Таким чином, як вбачається, послуги з транспортування у січні 2014 року на суму 811.716,27грн. оплачено у розмірі 715.087,48грн., залишок складає 96.628,79грн.;

послуги з транспортування у лютому 2014 року на суму 662.692,66грн. оплачено у розмірі 628.949,63грн., залишок складає 33.743,03грн.;

послуги з транспортування у березні 2014 року на суму 634.487,24грн. оплачено у розмірі 584.794,30грн., залишок складає 49.692,94грн.;

послуги з транспортування у квітні 2014 року на суму 446.385,31грн. оплачено у розмірі 401.864,93грн., залишок складає 44.520,38грн.;

послуги з транспортування у травні 2014 року на суму 452.540,84грн. оплачено у розмірі 369.122,32грн., залишок складає 83.418,52грн.;

послуги з транспортування у червні 2014 року на суму 467.834,71грн. оплачено у розмірі 485.891,03грн., надходження коштів від Замовника перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці (переплата) та складає 18.056,32грн.;

послуги з транспортування у липні 2014 року на суму 235.652,12грн. оплачено у розмірі 383.271,88грн., надходження коштів від Замовника перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці (переплата) та складає 147.619,76грн.;

послуги з транспортування у серпні 2014 року на суму 772.103,27грн. оплачено у розмірі 255.619,80грн., залишок складає 516.483,47грн.;

послуги з транспортування у вересні 2014 року на суму 1.456.403,69грн. оплачено у розмірі 245.204,57грн., залишок складає 1.211.199,12грн.;

послуги з транспортування у жовтні 2014 року на суму 1.185.659,73грн. оплачено у розмірі 739.014,92грн., залишок складає 446.644,81грн.;

послуги з транспортування у листопаді 2014 року на суму 1.680.504,13грн. оплачено у розмірі 8.032.966,74грн., надходження коштів від Замовника перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці (переплата) та складає 6.352.462,61грн.;

послуги з транспортування у грудні 2014 року на суму 1.724.798,88грн. оплачено у розмірі 762.199,08грн., залишок складає 962.599,80грн.;

послуги з транспортування у січні 2015 року на суму 2.004.513,10грн. оплачено у розмірі 852.897,87грн., залишок складає 1.151.615,23грн.;

послуги з транспортування у лютому 2015 року на суму 1.743.498,89грн. оплачено у розмірі 1.796.709,50грн., надходження коштів від Замовника перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці (переплата) та складає 53.210,61грн.;

послуги з транспортування у березні 2015 року на суму 725.444,03грн. оплачено у розмірі 707.607,61грн., залишок складає 17.836,42грн.;

послуги з транспортування у квітні 2015 року на суму 1.345.246,31грн. оплачено у розмірі 2.917.904,34грн., надходження коштів від Замовника перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці (переплата) та складає 1.572.658,03грн.;

послуги з транспортування у травні 2015 року на суму 540.349,30грн. оплачено у розмірі 1.683.419,04грн., надходження коштів від Замовника перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці (переплата) та складає 1.143.069,74грн.;

послуги з транспортування у червні 2015 року на суму 506.976,46грн. - надходження коштів не встановлено;

послуги з транспортування у липні 2015 року на суму 491.323,80грн. - надходження коштів не встановлено;

послуги з транспортування у серпні 2015 року на суму 678.471,46грн. оплачено у розмірі 169.175,40грн., залишок складає 509.296,06грн.;

послуги з транспортування у вересні 2015 року на суму 1.058.169,80грн. - надходження коштів не встановлено;

послуги з транспортування у жовтні 2015 року на суму 1.112.252,01грн. оплачено у розмірі 967.122,28грн., залишок складає 145.129,73грн.;

послуги з транспортування у листопаді 2015 року на суму 1.269.704,11грн. - надходження коштів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86 Господарського процесуального кодексу України та порівнявши представлені сторонами дані в частині проведених між ними розрахунків, колегією суддів встановлено існування боргу ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" станом на 01.01.2014р. перед АТ "Укртрансгаз" у сумі 277.197,83грн.

Така обставина встановлена з аналізу даних позивача, як те, що хоча, ним не визначається існування боргу ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" станом на 01.01.2014, проте з представленого АТ "Укртрансгаз" розрахунку заборгованості слідує зараховування в рахунок проведених оплат за послуги транспортування у січні 2014 року без врахування призначення платежу починаючи з 17.01.2014 лише в сумі 12.014,57грн., коли сума надходження коштів від відповідача у цьому місяці становить більшу суму - 39.266,33грн. Тобто, різницю між зазначеними сумами (39.266,33грн. - 12.014,57грн. = 27.251,76грн.) ним враховано як погашення заборгованості в попередніх місяцях.

Також, порівнюючи з відомостями відповідача, а саме, як наявність сальдо (кредит) на 01.01.2014 у сумі 277.197,86грн., колегія суддів враховує, по-перше, встановлені надходження коштів на виконання постанови НКРЕ №1486 від 22.11.2013 (затвердження нормативів перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, що надійшли від усіх категорій споживачів, на грудень 2013) - 13.468,99грн., по-друге, загальну суму надходжень з 08.01.2014 по 16.01.2014 на виконання постанови НКРЕ №1713 від 24.12.2013 (на січень 2014р.) - 236.477,08грн., разом із сумою, віднесеною позивачем в рахунок погашення заборгованості в попередніх місяцях, - 27.251,76грн., по-третє, призначення платежу означеного змістом операції, та дійшов висновку про віднесення коштів позивачем у погашення заборгованості в попередніх місяцях в сумі 277.197,83грн. у повному обсязі без наявних правових підстав, адже не відповідає умовам договору, що регулює розглядувані правовідносини.

Сукупність наведеного дає достатні підстави для висновку про невідповідність доводів позивача фактичним обставинам справи та існування боргу ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" станом на 01.01.2014 перед АТ "Укртрансгаз" саме у розмірі 277.197,83грн., іншого матеріалами справи не доводиться.

Відтак, виходячи з вищевикладених обставин, керуючись наведеними вище положеннями нормативних актів та договору, наявних матеріалів справи та меж позовних вимог:

кошти перераховані на виконання постанови НКРЕ №1486 від 22.11.2013 (на грудень 2013) - 13.468,99грн. підлягають зарахуванню в оплату грудня 2013 року, внаслідок чого розмір сальдо на 01.01.2014 зменшено та дорівнює 263.728,84грн.;

переплата за зобов`язанням червня 2014 року у сумі 18.056,32грн. згідно п.5.7 договору підлягає віднесенню на попередні періоди за 2013 рік, розмір сальдо дорівнює 245.672,52грн.;

переплата за зобов`язанням липня 2014 року у сумі 147.619,76грн. згідно п.5.7 договору підлягає віднесенню на попередні періоди за 2013 рік, розмір сальдо дорівнює 98.052,76грн.;

переплата за зобов`язанням листопада 2014 року у сумі 6.352.462,61грн. згідно п.5.7 договору підлягає віднесенню: у першу чергу на попередні періоди за 2013 рік - розмір сальдо дорівнює 0грн., залишок переплати 6.254.409,85грн. як погашення залишку (заборгованості) січня 2014 - 96.628,79грн., лютого 2014 - 33.743,03грн., березня 2014 - 49.692,94грн., квітня 2014 - 44.520,38грн., травня 2014 - 83.418,52грн., серпня 2014 - 516.483,47грн., вересня 2014 - 1.211.199,12грн., жовтня 2014 - 446.644,81грн., оскільки такі зобов`язання не були виконані у встановлений договором строк для остаточного розрахунку (абз.2 п.5.5 договору) та існували на час виникнення передплати листопада 2014 року. Результатом такого рознесення станом на 01.12.2014 є невикористаною сума передплати за зобов`язанням листопада 2014 року у розмірі 3.772.078,79грн.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2014 змінено призначення платежу (Дог№/П09 від 28.09.2011) листом №12/02-1866 від 15.12.2014 суми у розмірі 2.300.000,00грн.

Колегія суддів також враховує, що в провадженні господарського суду Донецької області перебувала справа № 905/2467/16 між тими ж сторонами, предметом розгляду якої було стягнення з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на користь ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" 101.990.912,84 грн. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н09 від 27.09.2011 внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості послуг транспортування природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобов`язаннями січня 2014р.-червня 2016р. та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних витрат.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та програмного комплексу "Діловодство суду", за наслідками розгляду цього спору судом ухвалено рішення від 19.03.2018 по справі №905/2467/16, що набрало законної сили. При прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було досліджено порядок розрахунків між сторонами та призначення платежу в первинних документах відповідача.

Колегія суддів враховує як преюдиційний факт, у розумінні ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, встановлений рішенням у справі №905/2467/16, - віднесення частини передплати у розмірі 2.300.000,00грн. як оплати в рахунок погашення зобов`язань за договором послуг з транспортування природного газу для потреб населення №/Н09 від 27.09.2011.

При цьому відображене у рішенні по справі №905/2467/16 утворення суми переплати станом на 30.11.2014 в розмірі 3.754.686,18 грн. за послуги з транспортування природного газу для потреб промислових підприємств згідно договору №/П09 від 28.09.2011, колегією суддів преюдиційним фактом не вважається, оскільки є описом змісту листа ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на адресу позивача №12/02-1866 від 15.12.2014р. "Про зміну призначення платежу" та визначений розмір переплати у ньому станом на 30.11.2014р. не був предметом дослідження. За цих підстав вважати його встановленим у визначеному обсязі станом на 30.11.2014 у межах справи №905/2467/16 не можна.

Отже, невикористана сума передплати за зобов`язанням листопада 2014 року у розмірі 3.772.078,79 грн. у межах договору №/П09 від 28.09.2011 з відрахуванням 2.300.000,00грн., що перенесено до правовідносин іншого договору, становить залишок 1.472.078,79грн., який у свою чергу згідно п.5.7 договору №/П09 від 28.09.2011, за відсутності заборгованості за надані послуги, зараховується як оплата послуг у місяці, наступному за звітнім.

Таким чином, за рахунок переплати листопада 2014 року у розмірі 1.472.078,79грн. підлягає погашенню залишок, що неохоплений платежами на виконання постанови НКРЕКП, за зобов`язанням грудня 2014 року - 962.599,80грн. Зазначене вказує на відсутність заборгованості за даним зобов`язанням, зважаючи на остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги (абз.2 п.5.5 договору).

Залишок переплати листопада 2014 року у розмірі 509.478,99грн. згідно п.5.7 договору (абз.3) частково погашає суму зобов`язання січня 2015 року (1.151.615,23грн.), неохоплену платежами на виконання постанови НКРЕКП, внаслідок чого є наявною заборгованість за зобов`язанням - 642.136,24грн.

Переплата за зобов`язаннями лютого 2015 року у сумі 53.210,61грн. згідно п.5.7 (абз.2) договору підлягає віднесенню на часткове погашення заборгованості січня 2015 - 642.136,24грн., у результаті чого заборгованість січня 2015 року дорівнює 588.925,63грн.

Переплата за зобов`язанням квітня 2015 року у сумі 1.572.658,03грн. згідно п.5.7 (абз.2) договору підлягає віднесенню на повне погашення заборгованості січня 2015 - 588.925,63грн., залишок переплати 983.732,40грн. як погашення залишку (заборгованості) березня 2015 року - 17.836,42грн. У результаті чого, станом на 01.05.2015 є невикористаною сума передплати за зобов`язанням квітня 2015 року у розмірі 965.895,98грн.

Разом з цим, як зазначено вище, у травні 2015 року також має місце надходження коштів від Замовника, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці у розмірі 1.143.069,74грн.

Таким чином, невикористаною сумою коштів станом на 01.06.2015 є 2.108.965,72грн.

Оскільки надходжень коштів в рахунок оплати зобов`язань червня 2015 року (506.976,46грн.) та липня 2015 року (491.323,80грн.) сторонами належними доказами не доведено, а колегією суддів не встановлено, тому є достатні підстави задля зарахування частини із суми переплати станом на 01.06.2015 згідно п.5.7 (абз.3) договору як оплату послуг червня 2015 та липня 2015 року. За рахунок цього зобов`язання за вказаними місяцями є погашеними у загальній сумі 998.300,26грн., у зв`язку з чим залишок невикористаної переплати станом на 01.08.2015 становить 1.110.665,46грн.

Також, керуючись п.5.7 (абз.3) договору, є підстави задля зарахування з суми залишку невикористаної переплати станом на 01.08.2015 - 1.110.665,46грн. як оплата послуг у серпні 2015 року в сумі 509.296,06грн., неохоплену платежами на виконання постанови НКРЕКП, та в рахунок оплати зобов`язання вересня 2015 року в сумі 601.369,40грн..

Викладене визначає наявність заборгованості за зобов`язанням вересня 2015 у сумі 456.800,40грн.

Крім цього, як встановлено вище, є наявним залишок зобов`язання жовтня 2015 року у сумі 145.129,73грн. та зобов`язання листопада 2015 року у сумі 1.269.704,11грн. неохоплені платежами на виконання постанови НКРЕКП.

Окрім того, у межах розглядуваних правовідносин предметом дослідження є також зобов`язання грудня 2015 року на суму 1.254.194,99грн.

Як свідчать матеріали справи, у грудні 2015 року від відповідача надійшли кошти в рахунок оплати за послуги з транспортування природного газу згідно договору №/П09 від 28.09.2011 без визначення звітного періоду за який здійснюється оплата: 01.12.2015 у сумі 420.000,00грн., 24.12.2015 у сумі 572.376,83грн., 28.12.2015 у сумі 731.144,00грн., 30.12.2015 у сумі 193.707,00грн.

Беручи до уваги абз.3 п.5.5 договору, у межах, визначених його умовами, правомірним є зарахування вищезазначених коштів, що надійшли у грудні 2015, як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу у вересні 2015 в сумі 456.800,40грн. (за рахунок платежу 01.12.2015 та за рахунок частини платежу 24.12.2015 у розмірі 36.800,40грн.);

як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу у жовтні 2015 року в сумі 145.129,73грн. (за рахунок частини платежу 24.12.2015 у відповідному розмірі);

як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу у листопаді 2015 року в сумі 1.269.704,11грн. (за рахунок залишку платежу 24.12.2015 у розмірі 390.446,70грн., за рахунок платежу 28.12.2015 та за рахунок частини платежу 30.12.2015 у розмірі 148.113,41грн.).

Залишок оплати 30.12.2015 у розмірі 45.593,59грн., керуючись п.5.5 договору, зараховується у якості оплати послуг, наданих у грудні 2015 року, внаслідок чого заборгованість за цим місяцем становить 1.208.601,40грн.

Так, виходячи з встановлених обставин щодо наданих послуг за договором №/П09 від 28.09.2011, враховуючи проведені відповідачем оплати, вбачається, що в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання відповідача перед позивачем, у межах розглядуваних правовідносин, не виконано у сумі 1.208.601,40грн. за послуги з транспортування природного газу у грудні 2015 року.

Доказів протилежного сторонами не надано та з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, колегією суддів не приймається до уваги поданий відповідачем акт звірки розрахунків станом на 31.03.2019р. (т.7, а.с.34), оскільки такий акт підписаний сторонами з розбіжностями, тому не є належним доказом у справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія судів дійшла висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором №/П09 від 28.09.2011 частково - у розмірі 1.208.601,40грн. по зобов`язанням грудня 2015 року.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача пені - 3.822.770,53 грн. за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого - вересня 2014, лютого - червня 2016 року; 855.505,73 грн. - інфляційних збитків за несвоєчасні розрахунки за зобов`язаннями лютого, квітня - грудня 2015 та січня - березня 2016 року та 290.865,13 грн. - 3% річних за зобов`язаннями лютого - вересня 2014, лютого 2015 - червня 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 610 та 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

На підставі пункту 7.3 договору у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р., а також ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу за неналежне виконання останнім умов договору:

- пеню за прострочення основного зобов`язання лютого-вересня 2014р., лютого 2015 - червня 2016р. у розмірі 3.822.770,53 грн. (першим днем прострочення визначено 21-е число місяця, нарахування здійснено щодо кожної із сум зобов`язання, з урахуванням здійснених часткових оплат, з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України);

- 3% річних у розмірі 290.865,13 грн. (першим днем прострочення визначено 21-е число місяця, нарахування здійснено щодо кожної із сумм зобов`язання лютого - вересня 2014 та лютого 2015 - червня 2016, з урахуванням здійснених часткових оплат);

- інфляційних втрат у розмірі 855.505,73 грн. (нарахування здійснено загалом у період з квітня 2015 по травень 2016 за зобов`язаннями лютого, квітня - грудня 2015, січня - березня 2016, виходячи з суми боргу (за кожним зобов`язанням місяця), що існувала на перший день місяця, наступного за місяцем, в якому платіж мав бути здійснений і за місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, без урахування дефляції, з урахуванням проведених оплат, згідно розрахунку позовних вимог).

У заяві №15/1-1759 від 12.09.2016 відповідач просив застосувати до позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат по справі №905/2466/16 строки спеціальної позовної давності передбачені ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 цього Кодексу встановлено спеціальну (скорочену) позовну давність в один рік, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що строком остаточного розрахунку за зобов`язаннями, на які нараховано неустойку, є 20-е число місяця наступного за місяцем постачання послуг, першим днем з якого має місце порушення права на отримання своєчасної оплати за ним є 21-е число відповідного місяця, як перший день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява позивачем надіслана 17.08.2016, про що свідчить відповідний штамп поштового відправлення на конверті, у якому означений позов надійшов до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, слідує, що строк позовної давності у частині вимог про стягнення пені нарахованої за зобов`язаннями лютого - вересня 2014 року та за період по 11.11.2014 (остаточна дата нарахування пені за цим періодом взята з розрахунку позивача т.1 а.с.121), за зобов`язаннями лютого - березня 2015 року, квітня - червня 2015 року за період по 16.08.2015 включно - сплинув.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 910/9077/18, від 16.07.2019 у справі №910/2540/18.

Колегією суддів встановлено і матеріалами справи підтверджується порушене право позивача, за захистом якого той звернувся до суду, але позовна давність щодо пені спливла за зобов`язаннями лютого - березня 2015 року, квітня - червня 2015 року за період по 16.08.2015 включно і про застосування наслідків спливу позовної давності зроблено заяву іншою стороною у справі. Поважності причин пропущення строку позовної давності позивачем не наведено. Відтак, судом першої інстанції було правомірно задоволено клопотання відповідача, застосовано строк позовної давності у цій частині вимог та відмовлено у їх задоволенні, що дорівнює сумі у розмірі 557.694,39грн. (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 39 коп.)

Отже позивач має право на стягнення пені, нарахованої за простроченими зобов`язаннями за період починаючи з 17.08.2015 по 17.08.2016.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Три відсотки річних та інфляційні, визначені ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України та ст. 549 Цивільного кодексу України, тому до цих вимог застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

У зв`язку з наведеним, строк позовної давності за вимогами позивача про сплату процентів та сум інфляційних нарахувань, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, на момент подачі позову (17.08.2016) не сплинув, а відтак доводи відповідача про застосування до цих вимог скороченої позовної давності є безпідставними.

Разом з вищенаведеним, колегією суддів враховано наступне.

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), визначений відповідними підзаконними нормативними актами, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов`язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

Розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету є процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, у спірних відносинах запроваджено механізм розрахунків, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (Постанова КМУ №256 від 04.03.2002 зі змінами та доповненням). А саме, платежі згідно платіжних доручень №17 від 07.03.2018 на суму 14.941.538,28грн. та №18 від 07.03.2018 на суму 16.343.535,66грн., з урахуванням листа ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" №07/1-743 від 19.03.2018, проведені на виконання постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 за транспортування природного газу у 2014, 2015, 2016 роках, договір №/П09 від 28.09.2011 та відповідно за транспортування природного газу, за цим договором, у 2016, 2017 році.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що у такий спосіб змінено порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги на підставі договору №/П09 від 28.09.2011р. в означеній частині.

Так, слідує, що до спірних зобов`язань січня - червня 2016 року (обсяг, який оплачено за рахунок коштів державного бюджету у загальній сумі 13.600.761,20грн. та щодо якого закрито провадження у справі) застосовуються положення договору, чинні на час їх виникнення, проте в силу зміни механізму сплати сум, які фактично вийшли із зони регулювання умовами укладеного між сторонами договору, з огляду на організацію розрахунку наведеним Порядком іншого, ніж встановлений за домовленістю сторін у договорі, виключає застосовування у цій частині наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та відповідно п.7.2 договору. У протилежному випадку матиме місце суперечність меті покладеній при застосуванні вказаного механізму та наведеному законодавству.

Тому, для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та відповідно п.7.3 договору, необхідно, щоб оплату було проведено поза межами порядку і строків, визначених наведеним Порядком, щодо сум, які не охоплені таким розрахунком.

Як вбачається, з наданого позивачем розрахунку, базою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних і відповідно період нарахування, позивач визначив наступне:

в частині нарахування пені (у т.ч. де не застосовано строки позовної давності) позивачем зазначено, беручи до уваги часткові оплати:

- за зобов`язанням квітня 2015р. - на суму 1.085.048,62грн. за період починаючи з 17.08.2015р. по 04.10.2015р., 1.042.263,63грн. з 05.10.2015 по 05.10.2015, 1.024.231,69грн. з 06.10.2015 по 06.10.2015, 990.782,43грн. з 07.10.2015 по 07.10.2015, 978.424,55грн. з 08.10.2015 по 08.10.2015, 963.794,72грн. з 09.10.2015 по 11.10.2015, 933.790,21грн. 12.10.2015 по 12.10.2015, 870.028,68грн. з 13.10.2015 по 14.10.2015, 858.628,30грн. з 15.10.2015 по 15.10.2015, 839.276,97грн. з 16.10.2015 по 18.10.2015, 819.716,51грн. з 19.10.2015 по 19.10.2015, 798.057,80грн. з 20.10.2015 по 20.10.2015, 771.779,62грн. з 21.10.2015 по 21.10.2015, 675.342,02грн. з 22.10.2015 по 22.10.2015, 650.370,96грн. з 23.10.2015 по 25.10.2015, 487.574,63грн. з 26.10.2015 по 26.10.2015, 444.243,61грн. з 27.10.2015 по 27.10.2015, 332.605,27грн. з 28.10.2015 по 28.10.2015, 236.034,57грн. з 29.10.2015 по 29.10.2015, 117.926,34грн. з 30.10.2015 по 20.11.2015;

- за зобов`язанням травня 2015р. - на суму 546.152,10грн. за період починаючи з 17.08.2015 по 30.11.2015, 244.078,44грн. з 01.12.2015 по 20.12.2015;

- за зобов`язанням червня 2015 - на суму 514.911,22грн. за період починаючи з 17.08.2015 по 23.12.2015, 186.612,83грн. з 24.12.2015 по 27.12.2015;

- за зобов`язанням липня 2015р. - на суму 500.013,58грн. за період з 21.08.2015 по 27.12.2015;

- за зобов`язанням серпня 2015р. - на суму 686.505,36грн. за період з 21.09.2015 по 27.12.2015, 641.987,77грн. з 28.12.2015 по 29.12.2015, 448.280,77грн. з 30.12.2015 по 10.01.2016, 308.900,77грн. з 11.01.2016 по 25.02.2016;

- за зобов`язанням вересня 2015р. - на суму 1.083.139,79грн. за період з 21.10.2015 по 25.02.2016, 792.040,56грн. з 26.02.2016 по 28.02.2016;

- за зобов`язанням жовтня 2015р. - на суму 2.348.555,09грн. за період з 21.11.2015 по 20.05.2016;

- за зобов`язанням листопада 2015р. - на суму 1.520.589,40грн. за період з 21.12.2015 по 20.06.2016;

- за зобов`язанням грудня 2015р. - на суму 1.547.428,54грн. за період з 21.01.2016 по 20.07.2016;

в частині нарахування 3% річних, беручи до уваги часткові оплати:

- за зобов`язанням лютого 2014р. - на суму 32.081,04грн. за період починаючи з 21.03.2014 по 23.03.2014, 12.653,15грн. з 24.03.2014 по 24.03.2014,

- за зобов`язанням березня 2014р. - на суму 233.248,45грн. за період починаючи з 21.04.2014 по 21.04.2014, 223.284,51грн. з 22.04.2014 по 22.04.2014, 197.434,55грн. з 23.04.2014 по 23.04.2014, 182.550,36грн. з 24.04.2014 по 24.04.2014, 170.836,58грн. з 25.04.2014 по 27.04.2014, 105.732,01грн. з 28.04.2014 по 28.04.2014, 99.708,93грн. з 29.04.2014 по 29.04.2014, 44.995,08грн. з 30.04.2014 по 04.05.2014, 41.928,68грн. з 05.05.2014 по 05.05.2014, 32.409,71грн. з 06.05.2014 по 06.05.2014, 23.643,59грн. з 07.05.2014 по 07.05.2014,

- за зобов`язанням квітня 2014р. - на суму 280.472,49грн. за період починаючи з 21.05.2014 по 21.05.2014, 246.814,17грн. з 22.05.2014 по 22.05.2014, 229.742,20грн. з 23.05.2014 по 25.05.2014, 206.116,09грн. з 26.05.2014 по 26.05.2014, 175.402,63грн. з 27.05.2014 по 27.05.2014, 164.196,93грн. з 28.05.2014 по 28.05.2014, 157.644,37грн. з 29.05.2014 по 29.05.2014, 121.321,86грн. з 30.05.2014 по 01.06.2014, 119.191,67грн. з 02.06.2014 по 02.06.2014, 107.360,45грн. з 03.06.2014 по 03.06.2014, 88.226,85грн. з 04.06.2014 по 04.06.2014, 42.721,18грн. з 05.06.2014 по 05.06.2014, 31.147,67грн. з 06.06.2014 по 09.06.2014, 4.463,56грн. з 10.06.2014 по 10.06.2014,

- за зобов`язанням травня 2014р. - на суму 231.487,75грн. за період починаючи з 21.06.2014 по 22.06.2014, 221.180,31грн. з 23.06.2014 по 23.06.2014, 204.244,34грн. з 24.06.2014 по 24.06.2014, 176.025,29грн. з 25.06.2014 по 25.06.2014, 136.326,82грн. з 26.06.2014 по 26.06.2014, 85.896,27грн. з 27.06.2014 по 30.06.2014, 85.841,48грн. з 01.07.2014 по 01.07.2014, 71.320,42грн. з 02.07.2014 по 02.07.2014, 58.543,27грн. з 03.07.2014 по 03.07.2014, 30.216,38грн. з 04.07.2014 по 06.07.2014, 24.832,19грн. з 07.07.2014 по 07.07.2014,

- за зобов`язанням червня 2014р. - на суму 272.357,34грн. за період починаючи з 21.07.2014 по 21.07.2014, 270.226,26грн. з 22.07.2014 по 22.07.2014, 268.340,37грн. з 23.07.2014 по 23.07.2014, 246.173,25грн. з 24.07.2014 по 24.07.2014, 237.513,70грн. з 25.07.2014 по 27.07.2014, 222.916,93грн. з 28.07.2014 по 28.07.2014, 210.178,05грн. з 29.07.2014 по 29.07.2014, 192.400,57грн. з 30.07.2014 по 30.07.2014, 170.711,28грн. з 31.07.2014 по 31.07.2014, 170.404,31грн. з 01.08.2014 по 03.08.2014, 163.900,75грн. з 04.08.2014 по 04.08.2014, 149.414,34грн. з 05.08.2014 по 05.08.2014, 97.372,09грн. з 06.08.2014 по 06.08.2014, 92.983,18грн. з 07.08.2014 по 07.08.2014, 87.419,07грн. з 08.08.2014 по 10.08.2014, 69.871,90грн. з 11.08.2014 по 11.08.2014, 54.791,67грн. з 12.08.2014 по 12.08.2014, 43.609,52грн. з 13.08.2014 по 13.08.2014, 27.154,72грн. з 14.08.2014 по 14.08.2014, 20.286,48грн. з 15.08.2014 по 17.08.2014, 14.343,20грн. з 18.08.2014 по 18.08.2014, 2.885,77грн. з 19.08.2014 по 19.08.2014,

- за зобов`язанням липня 2014р. - на суму 222.771,33грн. за період починаючи з 21.08.2014 по 21.08.2014, 218.720,65грн. з 22.08.2014 по 25.08.2014, 201.428,72грн. з 26.08.2014 по 26.08.2014, 196.728,85грн. з 27.08.2014 по 27.08.2014, 172.190,15грн. з 28.08.2014 по 28.08.2014, 150.577,87грн. з 29.08.2014 по 31.08.2014, 150.436,64грн. з 01.09.2014 по 01.09.2014, 142.299,28грн. з 02.09.2014 по 02.09.2014, 138.016,80грн. з 03.09.2014 по 03.09.2014, 134.218,82грн. з 04.09.2014 по 04.09.2014, 127.181,69грн. з 05.09.2014 по 07.09.2014, 123.596,01грн. з 08.09.2014 по 08.09.2014, 119.676,69грн. з 09.09.2014 по 09.09.2014, 106.741,83грн. з 10.09.2014 по 10.09.2014, 86.795,86грн. з 11.09.2014 по 11.09.2014, 84.068,87грн. з 12.09.2014 по 14.09.2014, 49.440,70грн. з 15.09.2014 по 15.09.2014, 39.816,07грн. з 16.09.2014 по 16.09.2014, 35.949,03грн. з 17.09.2014 по 17.09.2014, 27.231,23грн. з 18.09.2014 по 18.09.2014, 25.193,41грн. з 19.09.2014 по 21.09.2014, 13.297,49грн. з 22.09.2014 по 22.09.2014, 5.157,34грн. з 23.09.2014 по 23.09.2014,

- за зобов`язанням серпня 2014р. - на суму 772.103,27грн. за період починаючи з 21.09.2014 по 23.09.2014, 772.068,24грн. з 24.09.2014 по 24.09.2014, 767.673,16грн. з 25.09.2014 по 25.09.2014, 731.928,90грн. з 26.09.2014 по 28.09.2014, 721.929,24грн. з 29.09.2014 по 29.09.2014, 677.335,34грн. з 30.09.2014 по 01.10.2014, 659.238,91грн. з 02.10.2014 по 02.10.2014, 652.841,01грн. з 03.10.2014 по 05.10.2014, 641.799,68грн. з 06.10.2014 по 06.10.2014, 635.543,70грн. з 07.10.2014 по 07.10.2014, 612.858,96грн. з 08.10.2014 по 08.10.2014, 599.971,73грн. з 09.10.2014 по 09.10.2014, 544.098,91грн. з 10.10.2014 по 12.10.2014, 499.318,88грн. з 13.10.2014 по 13.10.2014, 457.568,53грн. з 14.10.2014 по 14.10.2014, 447.833,47грн. з 15.10.2014 по 15.10.2014, 410.888,14грн. з 16.10.2014 по 16.10.2014, 385.089,52грн. з 17.10.2014 по 19.10.2014, 342.601,00грн. з 20.10.2014 по 20.10.2014, 317.392,12грн. з 21.10.2014 по 21.10.2014, 281.063,24грн. з 22.10.2014 по 22.10.2014, 257.002,71грн. з 23.10.2014 по 23.10.2014, 235.937,63грн. з 24.10.2014 по 26.10.2014, 123.168,41грн. з 27.10.2014 по 27.10.2014, 84.556,16грн. з 28.10.2014 по 28.10.2014, 67.274,77грн. з 29.10.2014 по 29.10.2014, 48.591,83грн. з 30.10.2014 по 30.10.2014,

- за зобов`язанням вересня 2014р. - на суму 1.456.403,69грн. за період починаючи з 21.10.2014 по 30.10.2014, 1.397.547,50грн. з 31.10.2014 по 02.11.2014, 1.394.724,11грн. з 03.11.2014 по 03.11.2014, 1.370.889,87грн. з 04.11.2014 по 04.11.2014, 1.343.520,58грн. з 05.11.2014 по 05.11.2014, 1.317.572,89грн. з 06.11.2014 по 06.11.2014, 1.293.738,67грн. з 07.11.2014 по 09.11.2014, 1.276.407,83грн. з 10.11.2014 по 10.11.2014, 1.188.271,35грн. з 11.11.2014 по 11.11.2014,

- за зобов`язанням лютого 2015р. - на суму 3.969.593,19грн. за період починаючи з 21.03.2015 по 22.03.2015, 3.939.634,25грн. з 23.03.2015 по 23.03.2015, 3.924.290,49грн. з 24.03.2015 по 24.03.2015, 3.909.872,30грн. з 25.03.2015 по 25.03.2015, 3.897.438,40грн. з 26.03.2015 по 26.03.2015, 3.857.597,60грн. з 27.03.2015 по 29.03.2015, 3.851.341,21грн. з 30.03.2015 по 30.03.2015, 3.768.189,71грн. з 31.03.2015 по 01.04.2015, 3.620.848,84грн. з 02.04.2015 по 02.04.2015, 3.435.654,92грн. з 03.04.2015 по 05.04.2015, 3.240.225,53грн. з 06.04.2015 по 06.04.2015, 3.101.992,88грн. з 07.04.2015 по 07.04.2015, 2.937.290,83грн. з 08.04.2015 по 08.04.2015, 2.920.994,31грн. з 09.04.2015 по 09.04.2015, 2.884.917,10грн. з 10.04.2015 по 13.04.2015, 2.699.803,01грн. з 14.04.2015 по 14.04.2015, 2.602.842,41грн. з 15.04.2015 по 15.04.2015, 2.482.256,99грн. з 16.04.2015 по 16.04.2015, 2.465.078,66грн. з 17.04.2015 по 19.04.2015, 2.431.931,31грн. з 20.04.2015 по 20.04.2015, 2.154.979,88грн. з 21.04.2015 по 21.04.2015, 1.783.975,92грн. з 22.04.2015 по 22.04.2015, 1.757.724,15грн. з 23.04.2015 по 23.04.2015, 1.439.217,78грн. з 24.04.2015 по 26.04.2015, 1.099.139,65грн. з 27.04.2015 по 27.04.2015, 1.063.531,27грн. з 28.04.2015 по 28.04.2015, 1.036.834,25грн. з 29.04.2015 по 29.04.2015, 908.531,68грн. з 30.04.2015 по 04.05.2015, 850.285,37грн. з 05.05.2015 по 05.05.2015, 840.633,97грн. з 06.05.2015 по 06.05.2015, 802.665,08грн. з 07.05.2015 по 07.05.2015, 623.640,24грн. з 08.05.2015 по 11.05.2015, 615.882,55грн. з 12.05.2015 по 12.05.2015, 568.400,33грн. з 13.05.2015 по 13.05.2015, 521.255,75грн. з 14.05.2015 по 14.05.2015, 484.010,33грн. з 15.05.2015 по 17.05.2015, 437.323,69грн. з 18.05.2015 по 18.05.2015, 425.101,46грн. з 19.05.2015 по 19.05.2015, 367.684,90грн. з 20.05.2015 по 20.05.2015, 352.376,11грн. з 21.05.2015 по 21.05.2015, 340.896,66грн. з 22.05.2015 по 24.05.2015, 300.796,97грн. з 25.05.2015 по 25.05.2015,

- за зобов`язанням березня 2015р. - на суму 738.305,16грн. за період починаючи з 21.04.2015 по 25.05.2015, 713.172,97грн. з 26.05.2015 по 26.05.2015, 465.455,68грн. з 27.05.2015 по 27.05.2015, 185.271,63грн. з 28.05.2015 по 28.05.2015,

- за зобов`язанням квітня 2015 - на суму 1.349.052,53грн. за період починаючи з 21.05.2015 по 28.05.2015, 1.254.538,42грн. з 29.05.2015 по 01.06.2015, 1.254.224,02грн. з 02.06.2015 по 06.08.2015, 1.197.588,73грн. з 07.08.2015 по 09.08.2015, 1.111.266,66грн. з 10.08.2015 по 10.08.2015, 1.093.157,46грн. з 11.08.2015 по 11.08.2015, 1.085.773,72грн. з 12.08.2015 по 12.08.2015, 1.085.048,62грн. з 13.08.2015р. по 04.10.2015р., 1.042.263,63грн. з 05.10.2015 по 05.10.2015, 1.024.231,69грн. з 06.10.2015 по 06.10.2015, 990.782,43грн. з 07.10.2015 по 07.10.2015, 978.424,55грн. з 08.10.2015 по 08.10.2015, 963.794,72грн. з 09.10.2015 по 11.10.2015, 933.790,21грн. 12.10.2015 по 12.10.2015, 870.028,68грн. з 13.10.2015 по 14.10.2015, 858.628,30грн. з 15.10.2015 по 15.10.2015, 839.276,97грн. з 16.10.2015 по 18.10.2015, 819.716,51грн. з 19.10.2015 по 19.10.2015, 798.057,80грн. з 20.10.2015 по 20.10.2015, 771.779,62грн. з 21.10.2015 по 21.10.2015, 675.342,02грн. з 22.10.2015 по 22.10.2015, 650.370,96грн. з 23.10.2015 по 25.10.2015, 487.574,63грн. з 26.10.2015 по 26.10.2015, 444.243,61грн. з 27.10.2015 по 27.10.2015, 332.605,27грн. з 28.10.2015 по 28.10.2015, 236.034,57грн. з 29.10.2015 по 29.10.2015, 117.926,34грн. з 30.10.2015 по 30.11.2015,

- за зобов`язанням травня 2015 - на суму 546.152,10грн. за період починаючи з 21.06.2015 по 30.11.2015, 244.078,44грн. з 01.12.2015 по 23.12.2015,

- за зобов`язанням червня 2015 - на суму 514.911,22грн. за період починаючи з 21.07.2015 по 23.12.2015, 186.612,83грн. з 24.12.2015 по 27.12.2015,

- за зобов`язанням липня 2015 - на суму 500.013,58грн. за період з 21.08.2015 по 27.12.2015,

- за зобов`язанням серпня 2015 - на суму 686.505,36грн. за період з 21.09.2015 по 27.12.2015, 641.987,77грн. з 28.12.2015 по 29.12.2015, 448.280,77грн. з 30.12.2015 по 10.01.2016, 308.900,77грн. з 11.01.2016 по 25.02.2016,

- за зобов`язанням вересня 2015 - на суму 1.083.139,79грн. за період з 21.10.2015 по 25.02.2016, 792.040,56грн. з 26.02.2016 по 28.02.2016,

- за зобов`язанням жовтня 2015 - на суму 2.348.555,09грн. за період з 21.11.2015 по 28.02.2016; 2.316.221,29грн. з 29.02.2016 по 31.07.2016,

- за зобов`язанням листопада 2015 - на суму 1.520.589,40грн. за період з 21.12.2015 по 31.07.2016,

- за зобов`язанням грудня 2015 - на суму 1.547.428,54грн. за період з 21.01.2016 по 31.07.2016;

в частині нарахування інфляційних витрат, з урахуванням часткових оплат, позивачем зазначено:

- за зобов`язанням лютого 2015 - на суму 908.531,68грн. за період починаючи з 01.04.2015 по 30.04.2015,

- за зобов`язанням квітня 2015 - на суму 1.254.224,02грн. за період з 01.06.2015 по 30.06.2015, 1.085.048,62грн. за період з 01.09.2015 по 30.09.2015, 117.926,34грн. з 01.11.2015 по 30.11.2015,

- за зобов`язанням травня 2015 - на суму 546.152,10грн. за період починаючи з 01.09.2015 по 30.09.2015 та за період з 01.11.2015 по 30.11.2015,

- за зобов`язанням червня 2015 - на суму 514.911,22грн. за період починаючи з 01.09.2015 по 30.09.2015 та за період з 01.11.2015 по 30.11.2015,

- за зобов`язанням липня 2015 - на суму 500.013,58грн. за період починаючи з 01.09.2015 по 30.09.2015 та за період з 01.11.2015 по 30.11.2015,

- за зобов`язанням серпня 2015 - на суму 686.505,36грн. за період з 01.11.2015 по 30.11.2015, 448.280,77грн. з 01.12.2015 по 31.12.2015, 308.900,77грн. з 01.01.2016 по 31.01.2016,

- за зобов`язанням вересня 2015 - на суму 1.083.139,79грн. за період з 01.11.2015 по 31.01.2016,

- за зобов`язанням жовтня 2015 - на суму 2.348.555,09грн. за період з 01.12.2015 по 31.01.2016, 2.316.221,29грн. за період з 01.03.2016 по 31.05.2016,

- за зобов`язанням листопада 2015 - на суму 1.520.589,40грн. за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 та за період з 01.03.2016 по 31.05.2016,

- за зобов`язанням грудня 2015 - на суму 1.547.428,54грн. за період з 01.03.2016 по 31.05.2016.

Проте, колегія суддів не може погодитись із зазначеними за зобов`язаннями лютого 2014 - грудня 2015 року сумами, як правомірною базою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат та періодом нарахування, з огляду на обставини, встановлені при досліджені сум зобов`язань спірного періоду та визначенні основного боргу у розглядуваних відносинах.

З заявленого позивачем періоду та щодо вказаних ним зобов`язань фактичні обставини справи свідчать про наявність прострочення з виконання грошового зобов`язання з оплати послуг лютого 2014 року - частково в сумі 33.743,03грн., березня 2014 року - частково в сумі 49.692,94грн., квітня 2014 року - частково в сумі 44.520,38грн., травня 2014 року - частково в сумі 83.418,52грн., серпня 2014 року - частково в сумі 516.483,47грн., вересня 2014 року - частково в сумі 1.211.199,12грн., березня 2015 року - частково в сумі 17.836,42грн., вересня 2015 року - частково в сумі 456.800,40грн., жовтня 2015 року - частково в сумі 145.129,73грн., листопада 2015 року - в сумі 1.269.704,11грн., грудня 2015 року - частково в сумі 1.208.601,40грн.

За таких обставин, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат, 3% річних, пені суперечить дійсним обставинам справи, оскільки неправильно визначено період та базу для їх нарахування, з огляду на викладене вище, і тому не може бути прийнятий колегією суддів.

Врахувавши часткове погашення зобов`язань у межах порядку та строку, визначеному переліченим вище Порядком, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності щодо пені, колегією суддів здійснено перерахунок пені, інфляційних витрат та 3% річних у межах встановленого позивачем граничного строку періоду нарахувань, зокрема:

в частині нарахування пені:

за зобов`язанням вересня 2015 - на суму 456.800,40грн. за період з 21.10.2015 по 30.11.2015, на суму 36.800,40грн. з 01.12.2015 по 23.12.2015,

за зобов`язанням жовтня 2015 - на суму 145.129,73грн. за період з 21.11.2015 по 23.12.2015,

за зобов`язанням листопада 2015 - на суму 1.269.704,11грн. за період з 21.12.2015 по 23.12.2015, на суму 879.257,41грн. з 24.12.2015 по 27.12.2015 та на суму 148.113,41грн. з 28.12.2015 по 29.12.2015,

за зобов`язанням грудня 2015 - на суму 1.208.601,40грн. за період з 21.01.2016 по 20.07.2016;

в частині нарахування 3% річних:

за зобов`язанням лютого 2014р. - на суму 33.743,03грн. за період з 21.03.2014 по 24.03.2014,

за зобов`язанням березня 2014р. - на суму 49.692,94грн. за період з 21.04.2014 по 07.05.2014,

за зобов`язанням квітня 2014р. - на суму 44.520,38грн. за період з 21.05.2014 по 10.06.2014,

за зобов`язанням травня 2014р. - на суму 83.418,52грн. за період з 21.06.2014 по 07.07.2014,

за зобов`язанням серпня 2014р. - на суму 516.483,47грн. за період з 21.09.2014 по 30.10.2014,

за зобов`язанням вересня 2014р. - на суму 1.211.199,12грн. за період з 21.10.2014 по 11.11.2014,

за зобов`язанням березня 2015р. - на суму 17.836,42грн. за період з 21.04.2015 по 30.04.2015,

за зобов`язанням вересня 2015 - на суму 456.800,40грн. за період з 21.10.2015 по 30.11.2015, на суму 36.800,40грн. з 01.12.2015 по 23.12.2015;

за зобов`язанням жовтня 2015 - на суму 145.129,73грн. за період з 21.11.2015 по 23.12.2015;

за зобов`язанням листопада 2015 - на суму 1.269.704,11грн. за період з 21.12.2015 по 23.12.2015, на суму 879.257,41грн. з 24.12.2015 по 27.12.2015 та на суму 148.113,41грн. з 28.12.2015 по 29.12.2015;

за зобов`язанням грудня 2015 - на суму 1.208.601,40грн. за період з 21.01.2016 по 31.07.2016;

в частині нарахування інфляційних витрат:

за зобов`язанням вересня 2015 - на суму 456.800,40грн. за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 (оскільки повний розрахунок за цим зобов`язанням відбувся 24.12.2015),

за зобов`язанням жовтня 2015 - на суму 145.129,73грн. за період з 01.12.2015 по 24.12.2015 (оскільки повний розрахунок за цим зобов`язанням відбувся 24.12.2015) - не відбулись інфляційні процеси,

за зобов`язанням листопада 2015 - на суму 1.269.704,11грн. повний розрахунок за цим зобов`язанням відбувся 30.12.2015, тому у визначеному позивачем періоді (з 01.01.2016) даної суми боргу не існує, нарахування не здійснюється,

за зобов`язанням грудня 2015 - на суму 1.208.601,40грн. за період з 01.03.2016 по 31.05.2016.

Відтак, за результатами здійсненого перерахунку, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог в частині заявлених 3% річних - у сумі 25.925,46грн., інфляційних втрат - 65.209,49 грн.

Як свідчать обставини справи, відповідачем повна оплата за надані послуги з транспортування природного газу у перелічених вище місяцях у встановлений строк не здійснена, а отже є наявними підстави для застосування відповідальності, передбаченої п.7.3 договору та обов`язок відповідача сплатити пеню за весь час прострочення, за виключенням періоду щодо якого застосовується строк позовної давності та суми, погашеної у межах порядку та строку, визначеному переліченим вище Порядком.

Здійснивши перерахунок сум пред`явленої до стягнення пені, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог у сумі 278.859,87грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1.787.187,17 грн. штрафу на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України (7% від суми простроченої заборгованості за зобов`язаннями липня - серпня 2014 року, лютого - травня 2016 року).

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.1 договору, у редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до нього, встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором у межах передбачених законодавством.

Частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У той же час колегія суддів враховує, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 у справі №3-1гс14.

Відповідно до ч.3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін в зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, оскільки за договором №/П09 від 28.09.2011 у відповідача виникли саме грошові зобов`язання, тому санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз.3 ч.2 ст.231 ГК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть, що зумовлює відмову у задоволенні позову в цій частині.

Щодо заяв відповідача про відстрочку/розстрочку виконання рішення суду з погашенням заборгованості рівномірними частинами, а також про зменшення розміру пені до 1 тисячі гривень, зменшення розміру компенсації інфляційних втрат та трьох відсотків річних до однієї тисячі гривень відповідно.

Мотивуючи такі заяви відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, наявність простроченої заборгованості з оплати праці, по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та наявність простроченої заборгованості перед іншими контрагентами, у тому числі перед АТ "НАК "Нафтогаз України" та АТ "Укртрансгаз". Також відповідач вказує на залежність від здійснення розрахунків за отримані послуги його споживачами та наявність форс-мажорних обставин, пов`язаних з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, засвідчених уповноваженим органом, втрату частини активів підприємства.

На підтвердження викладених у заяві обставин відповідачем надано: довідки підприємства щодо основних видатків ПАТ "Донецькоблгаз" (розшифрування основних платежів), звіти про фінансові результати, ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг серії АЕ №299064 від 26.06.2015р., серії АЕ № 299065, сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 30.07.2014 № 2059/05-4, висновок Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 19.06.2014 № 1562/05-4, сертифікати Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 30.06.2014 № 2085/05-4, від 23.07.2014 № 1983/05-4, заяву про скоєння злочину від 11.08.2015 № 15/10272, витяг з кримінального провадження від 14.08.2015, копії яких долучено до справи.

Позивач проти задоволення таких клопотань заперечив, посилаючись на скрутне фінансове становище АТ "Укртрансгаз", здійснення суспільно-важливої і стратегічної функції по своєчасному й безперебійному забезпеченню господарювання та соціальної сфери України природним газом, вказує, що зобов`язаний щомісяця відраховувати значні суми, що підлягають обов`язковій сплаті до Державного бюджету України та державних цільових фондів, що є важливим елементом формування їх доходної частини, а також для виплати заробітної плати працівникам самого позивача. Вказує, що як відповідач так і позивач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. Тяжка економічна ситуація в країні носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін.

На переконання позивача, наявність виключних обставин для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення у цій справі, а також для зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних - відповідачем не доведено.

З огляду на матеріали справи, доводи сторін та надані ними докази, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд враховує, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобов`язання, наслідки чого передбачені п.7.3 договору, а саме нарахування та пред`явлення до стягнення позивачем пені у розмірі 3.822.770,53 грн. Разом з цим, розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач, не відповідає фактичним обставинам справи, а отже перерахований судом та визначений у загальному розмірі 287.859,87 грн.

Оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності із загальним розміром нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, оскільки в результаті здійсненого судом перерахунку розмір нарахованої пені менший, ніж заявлено позивачем, як і розмір встановлених сум інфляційних втрат та 3% річних. Тобто, надмірності грошових зобов`язань, які має виконати відповідач перед позивачем, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує, що 3% річних та інфляційні не є неустойкою у розумінні положень ст.549 Цивільного кодексу України, а входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника у вигляді відшкодування кредитору матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання плати (компенсації) від боржника за користування утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові, і не ставляться у залежність від вини боржника. Приписи ст. 551 ЦК України передбачають підстави зменшення судом лише неустойки. Отже, вимоги відповідача про зменшення пред`явлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних до однієї тисячі гривень відповідно є безпідставними.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин, при цьому, повинно бути враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відстрочення виконання рішення норми процесуального законодавства не вимагають. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищезазначену норму процесуального законодавства, колегія суддів не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник, як на підставу відстрочення виконання цього судового рішення, у цьому спірному випадку, не надано плану подолання наслідків важкої фінансової ситуації тощо.

Боржником належним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення, беручи до уваги, у тому числі тривалість розгляду справи.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. І в даному випадку цей обов`язок позивачем та відповідачем в повній мірі не виконаний, оскільки ними не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які вони посилаються в обґрунтування позовних вимог та заперечень відповідно, що зумовлює часткове задоволення позовних вимог.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основний борг у розмірі 1.208.601,40 грн., пеня у розмірі 278.859,87грн., 3% річних - 25.925,46грн. та інфляційні - 65.209,49 грн.

Заперечення АТ "УКРТРАНСГАЗ", викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених судових висновків, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та відхиляються як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ "УКРТРАНСГАЗ" на рішення господарського суду Донецької області від 19.09.2019 у справі № 905/2466/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.09.2019 у справі № 905/2466/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 10.02.2020.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін