ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Справа № 915/2046/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Матвєєвій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України, пр-т. Перемоги, 14, м. Київ, 01135 ()

в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту), вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, 54020 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Грінтур-Екс, вул. Мала Морська, 25, кв. 24, м. Миколаїв, 54001 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія", вул. Заводська, 23/45, м. Миколаїв, 54002 ().

про стягнення заборгованості в сумі 2 244 089, 99 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Афанас`єва Ж.Л., адвокат ордер серія КВ № 779692 від 15.02.2019 (з дозволу суду представник не був присутній на оголошенні вступної та резолютивної частин рішення);

від відповідача: Фелді О.В., адвокат, довіреність № б/н від 15.10.2019 року

від третьої особи: Євграфова І.В., адвокат, довіреність № б/н від 02.04.2019 року;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) з позовною заявою про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Грінтур-Екс заборгованості в сумі 2 244 089, 99 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 31.10.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.10.2019 року продовжено позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.10.2019 року відкладено підготовче засідання по справі на 26.11.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.11.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 17.12.2019 року. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська транспортна стивідорна компанія".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі № 915/2046/19 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 21.01.2020 року.

В судовому засіданні 21.01.2020 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач ДП "Адміністрація морських портів України" включене до переліку суб`єктів природних монополій з надання спеціалізованих послуг у морському порту та надає послуги із забезпечення доступу портових операторів до причалів, що перебувають у його господарському віданні, зокрема, до причалу № 13, який розташований за адресою вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, 54020.

Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, затверджено постановою Кабінетів Міністрів України від 03.06.2013 року № 405.

За період з вересня 2016 року по грудень 2016 року включно відповідач ТзОВ «Грінтур-Екс» через причал № 13 перевантажив на судна 541 840, 52 тон вантажу, що підтверджується заявками, вантажними відомостями, коносаментами, штурманськими розписками, загальними деклараціями на вхід та вихід суден, статистичними звітами з переробки вантажів.

На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено розрахунок вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, та виставлено відповідачу для оплати рахунки за надані послуги доступу портового оператора до причалу позивача.

Розрахунок здійснено позивачем на підставі та в порядку, передбаченому Тарифами на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 року № 541.

В порушення вимог законодавства відповідач не оплатив виставлені рахунки за надані послуги, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 21 Закону України Про морські порти України, ст. 12 Закону України Про ціни та ціноутворення, Тарифами на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 року № 541, ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530 ЦК України.

Додатково в письмових поясненнях (вх. № 19585/19 від 26.12.2019 року) позивач зазначає наступне:

- користувачем причалу № 13 та причальною інфраструктурою є третя особа ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія" на підставі договору № А4-А про встановлення сервітуту від 10.07.2013 року;

- третя особа ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія" не мала права передавати користування сервітутом, а відповідач ТзОВ «Грінтур-Екс» після 01.01.2016 року (дата набрання чинності наказом Міністерства інфраструктури про затвердження тарифів) має сплачувати за перевантаження вантажів відповідно до тарифів як за спеціалізовану послугу з доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України;

- у зв`язку з тим, що договір між позивачем та відповідачем відсутній, ТзОВ «Грінтур-Екс» вважається таким, що отримував спеціалізовану послугу, а позивач таким, що цю послугу надавав.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 16463/19 від 24.10.2019 року) зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки він є необґрунтованим і таким, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства і дійсних обставинах справи. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено наступне:

- положення Закону України «Про морські порти України», постанова КМУ № 405 та наказ МІУ № 541, на які посилається позивач, встановлюють факт державного регулювання ціноутворення спеціалізованої послуги забезпечення доступу портового оператора до причалу та не зобов`язують відповідача отримувати таку послугу;

- жоден із наведених позивачем документів не може розглядатись як такий, що підтверджує надання позивачем і споживання відповідачем спеціалізованої послуги, оскільки, позивач посилається на документи, які підтверджують виключно факти заходу, виходу суден в/з акваторії морського порту Миколаїв, а також документи, які фактично є вантажними перевізними документами;

- відповідач жодного разу не надавав позивачу завдання (замовлення) на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу (причалів), та, відповідно не отримував такі послуги;

- між позивачем та відповідачем не укладено договір на надання спеціалізованої послуги. Оскільки спеціалізована послуга надається за погодженням сторін, то ТзОВ «Грінтур-Екс» не повинен здійснювати оплату послуг, які йому не надаються;

- стаття 22 Закону України «Про морські порти України» містить вичерпний перелік обов`язкових платежів (портових зборів), які сплачуються в морському порту та в ній відсутня плата за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу;

- у відповідача відсутня потреба в отриманні спеціалізованої послуги, оскільки відповідач вже має право доступу до причалу № 13 відповідно до Договору про встановлення сервітуту № А4-А від 10.07.2013 року, укладеного між ТзОВ «ЄТСК» і МФ ДП «АМПУ», а також Договору № 20/1/2015-2 тимчасового користування майном від 20.01.2015 року, укладеного між ТзОВ «Грінтур-Екс» і ТзОВ «ЄТСК».

Враховуючи вищевикладене, відповідач вказує, що ТзОВ «Грінтур-Екс» не повинно сплачувати за перевантаження вантажів відповідно до Наказу МІУ № 541 за спеціалізовану послугу, оскільки жодного разу не надавало ДП «АМПУ» завдання (замовлення) на надання такої послуги, не отримувало таку послугу, а ДП «АМПУ» не вчинювало жодних дій щодо надання спеціалізованої послуги відповідачу. Між відповідачем і позивачем відсутні будь-які договірні відносини про надання спеціалізованої послуги із забезпечення доступу до причалу № 13.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 11, 14, 208, 901 ЦК України, ст. 67, 179 ГК України, ст. 15, 18, 22 Закону України «Про морські порти України», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

3. Правова позиція третьої особи.

Третя особа у письмових поясненнях (вх. № 19103/19 від 16.12.2019 року) зазначає, що позов є безпідставним та таким, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, з огляду на наступне:

- здійснення ТзОВ «Грінтур-Екс» перевалки вантажів через причал № 13 регламентовано договором про встановлення сервітуту № А4-А від 10.07.2013 року, укладеного між ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» та МФ ДП «АМПУ», та договором № 20/1/2015-2 тимчасового користування майном від 20.01.2015 року, укладеного між ТзОВ «Грінтур-Екс» та ТзОВ «ЄТСК»;

- у ТзОВ «Грінтур-Екс» відсутня потреба в отриманні спеціалізованої послуги, оскільки відповідач має право доступу до причалу № 13 та причальної інфраструктури;

- між ДПП «АМПУ» та ТзОВ «ГРІНТУР-ЕКС» відсутній договір на надання спеціалізованої послуги, а отже, відсутні підстави для оплати послуг, які не замовлялись, не надавались та не споживались;

- саме по собі посилання позивача на акти законодавства (ст. 21 Закону України "Про морські порти України", постанову КМУ № 405 від 03.06.2013 року, наказ МІУ № 541 від 18.12.2015 року не створює виникнення юридичних прав та обов`язків між сторонами щодо спеціалізованої послуги;

- позивачем не надано жодних доказів на підтвердження надання відповідачу спеціалізованої послуги, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

У господарському віданні позивача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) знаходиться причал № 13, який розташований за адресою: 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська 23, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93052927 (том 1, арк. 31).

Відповідач ТзОВ «Грінтур-Екс» є портовим оператором морського порту Миколаїв, що підтверджується Реєстром морських портів України, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру морських портів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 496 (http://www.uspa.gov.ua/ru/reestr-morskikh-portov).

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» відповідно до розпорядження Антимонопольного комітету України від 28.11.2012 № 874-р «Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку суб`єктів природних монополій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 за № 2119/22431, ДП «АМПУ» включено до переліку суб`єктів природних монополій з надання «спеціалізованих послуг у морському порту» (том 1, арк. 32-35).

Згідно додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 (зі змінами) у морському порту суб`єктами природних монополій надаються, зокрема наступні спеціалізовані послуги:

«Забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства» (далі - спеціалізовані послуги).

В період з вересня 2016 по грудень 2016 включно, ТзОВ «Грінтур-Екс» своїми заявками (листами) підтвердило готовність прийняття 13 суден та перевантажити на них через причал № 13 вантаж (макуха та шроти, борошно кормове, відходи харчової промисловості, зерно кукурудзи, пшениця, ячмінь, інші зернові), що підтверджується листами (заявками) портового оператора ТзОВ «Грінтур-Екс» та експедитора ТзОВ «Нортроп Лоджістікс», які підтверджені портовим оператором ТзОВ «Грінтур-Екс», а саме: № 127 від 07.09.2016; № 133 від 12.09.2016; № 201 від 29.09.2016; № 208 від 07.10.2016; № 271 від 02.11.2016; № 349 від 22.11.2016; № 351 від 23.11.2016; № 354 від 24.11.2016; № 388 від 05.12.2016; № 432 від 15.12.2016; № 433 від 16.12.2016; № 433 від 16.12.2016; № 434 від 16.12.2016.

За період вересень - грудень 2016 року ТзОВ «Грінтур-Екс» через причал № 13 перевантажило на судна 541 840,52 тон вантажу, що підтверджується заявками, вантажними відомостями (CARGO MANIFEST), коносаментами (BILL OF LANDING), штурманськими розписками (mate's receipt), загальними деклараціями (GENERAL DECLARATION) на вхід та вихід суден, статистичними звітами з переробки вантажів відповідача за вересень - грудень 2016 року (том 1, арк. 38-44, 50-69, 74-79, 86-112, 117-139, 146-155, 161-167, 173-177, 183-197, 203-216, 221-224, 229-232, 238-258).

На підставі вищевказаних вантажних перевізних документів позивачем здійснено розрахунок вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України.

Так, протягом вересня-грудня 2016 року за надану послугу доступу портового оператора до причалу позивач виставив відповідачу 40 рахунків для проведення оплати на загальну суму 2 244 089, 99 грн. (том 1, арк. 36-37, 48-49, 72-73, 83-85, 115-116, 143-145, 159-160, 171-172, 181-182, 201-202, 219-220, 227-228, 235-237).

Листами від 22.09.2016, від 04.10.2016, від 18.10.2016, від 24.10.2016, від 23.11.2016, від 12.12.2016, від 19.12.2016, від 26.12.2016, від 04.01.2017, від 06.01.2017 позивач на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України вимагав у відповідача перерахувати протягом 7 днів з дня одержання вимоги кошти за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу (том 1, арк. 45, 70, 80, 113, 140, 156, 168, 178, 198, 217, 225, 233, 259).

Факт направлення на адресу відповідача рахунків та листів з вимогою оплатити рахунки підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з «Журналу реєстрації рахунків (гривня) 2016 рік» (том 1, арк. 46-47, 71, 81-82, 114, 141-142, 157-158, 169-170, 179-180, 199-200, 218, 226, 234, 260-271).

Станом на день розгляду справи рахунки відповідачем не оплачено, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення боргу в сумі 2 244 089,99 грн.

Судом також встановлено наступні обставини.

10.07.2013 року між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» укладено договір № А4-А про встановлення сервітуту (том 2, арк. 24-29).

Додатком № 1 до договору погоджено План-схему причалу № 13 та причальної інфраструктури (том 2, арк. 30).

До договору між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 08.08.2013 року (том 2, арк. 32-35).

Договір та додаткова угода підписані та скріплені печатками сторін.

Умовами договору сервітуту сторони договору передбачили наступне.

Відповідно до п. 1 договору сервітуту ТзОВ «ЄВРОПЕСЬКА ТРАНСПОРТНА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» користується причалом №13 (інв. № 1031040) та причальною інфраструктурою: залізничними коліями №53, №54 (інв, №№1031087, 1031088) та підкрановими коліями (інв. №1031069), надалі за текстом до Договору - «причали та причальна інфраструктура» та/або «об`єкт сервітуту».

Відповідно до п. 1.1 договору сервітуту сервітут встановлюється щодо користування причалом та причальною інфраструктурою, які розташовані за адресою: 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23.

Відповідно до п. 2.1 договору сервітуту сервітут встановлюється для можливості здійснення користувачем навантажувально - розвантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури.

Відповідно до п. 3.1 договору сервітуту видом права сервітуту є право користування майном (причалом та причальною інфраструктурою) згідно з Планом-схемою причалу № 13 та причальної інфраструктури (додаток № 1, який є невід`ємною частиною цього договору), наступною довжиною:

- причал № 13 (інв. № 1031040) 236,0 м.п., технологічна ширина 15,0 м.п.;

- залізничні колії № 53, № 54 (ін. № 1031087, 1031088) 355, 68 м.п.;

- підкранові колії (інв. № 1031069) 236,0 м.п. у дві нитки.

Відповідно до п. 3.2 договору сервітуту сервітут полягає у можливості вільного та безперешкодного користування користувачем причалом та причальною інфраструктурою, визначених вище у пункті 3.1 даного договору.

Відповідно до п. 4.2 договору сервітуту сервітут є строковим та оплатним.

Відповідно до п. 5.5 договору сервітуту у випадку якщо причал та причальну інфраструктуру, визначені в даному Договорі необхідно використовувати суб`єкту господарювання (користувачу), який технологічно пов`язаний з об`єктом сервітуту та не має договору сервітуту з Володільцем, такий суб`єкт господарювання укладає з Користувачем відповідний договір згідно п. 3 ст. 18 Закону України «Про морські порти України» від 17.05.2012 року № 4709-V1.

Відповідно до п. 6.1 Договору сервітуту користувач має право користуватись причалом та причальною інфраструктурою у відповідності з метою сервітуту та умовами цього договору.

Відповідно до п. 7.1.1 договору сервітуту користувач зобов`язаний використовувати причал та причальну інфраструктуру у відповідності з визначеною метою, що відповідає призначенню цього майна на момент встановлення сервітуту та діяти в межах своїх господарських потреб.

Відповідно до п. 14.1 договору сервітуту цей договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє протягом 10 (десяти) років з моменту набуття чинності. У випадку якщо Користувач не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії договору не повідомить Володільця про намір припинити його дію, Договір вважається автоматично пролонгованим ще на 10 (десять) років на тих самих умовах.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію іншого речового права - право користування (сервітут), яке полягає у можливості вільного та безперешкодного користування користувачем причалом та причальною інфраструктурою для можливості здійснення користувачем навантажувально-розвантажувальних робіт через причал з використанням причальної інфраструктури зі строком дії до 10.07.2023 року з правом пролонгації, а саме: причалом № 13 (інв. 1031040)-236,0 м.п., технологічна ширина 15,0 м.п.; залізничною колією № 53, 54 (інв. № 1031087, 1031088)-355,68 м.п.; підкрановою колією (інв. № 1031069)-236,0 м.п. у дві нитки. Інше речове право зареєстровано за правокористувачем ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» (том 2, арк. 38-39).

Суду не подано доказів визнання недійсним або припинення (розірвання) договору сервітуту.

20.01.2015 року між ТзОВ «Грінутр Екс» та ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» укладено договір № 20/1/2015-2 тимчасового користування майном (том 2, арк. 40-46).

До договору між сторонами складено Додаток № 1, яким визначено Перелік об`єктів, що передаються в користування (том 2, арк. 47-48).

Договір та додаток до договору підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору тимчасового користування майном сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору ТОВ «ЄТСК» передає, а ТОВ «Грінтур-Екс» приймає в тимчасове платне користування рухоме та нерухоме майно ТОВ «ЄТСК», яке належить йому на праві власності та розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/46, вул. Заводська, 23/27, та нерухоме майно щодо якого ТОВ «ЄТСК» має права користування та яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23 (далі за текстом - Майно). ТОВ «Грінтур-Екс» зобов`язується сплачувати плату за тимчасове платне користування Майном на умовах, визначених даним Договором та здійснювати компенсацію витрат ТОВ «ЄТСК», передбачених в п. 6.6. цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 договору перелік об`єктів, що передаються в тимчасове платне користування, наведено в Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 1.3 договору надання ТОВ «Грінтур-Екс» права користування Майном на підставі цього Договору не позбавляє ТОВ «ЄТСК» права користування таким Майном.

Відповідно до п. 1.4 договору майно являє собою технологічне обладнання, інженерні мережі і споруди, які призначені для перевантаження (перевалки) зернових культур, олійних культур та продуктів їх переробки (шроту, гранульованого лушпиння) із відповідною дозвільною, технічною та іншою документацією та об`єктами, які пов`язані із Майном та надають можливість ТОВ «Грінтур-Екс» використовувати Майно за його цільовим призначенням, в тому числі розміщувати та транспортувати вантажі.

Відповідно до п. 2.1 договору приймання-передача Майна, а також дозвільної, технічної та іншої документації на Майно, що підтверджує здатність та можливість використання його за цільовим використанням, здійснюється Сторонами протягом 3-х робочих днів із дня підписання цього Договору на підставі відповідних актів приймання-передачі, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.5 Договору акт приймання-передачі, підписаний сторонами, є доказом фактичної передачі майна ТОВ «Грінтур-Екс», і з цього моменту починається обчислення строку користування майном.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору ТОВ «ЄТСК» зобов`язане передати ТОВ «Грінтур-Екс» майно згідно з додатком № 1 до договору.

Відповідно до абз. 2 п. 6.6 Договору до складу витрат ТОВ «ЄТСК», які підлягають відшкодуванню ТОВ «Грінтур-Екс», входить: електроенергія; водопостачання та водовідведення; опалення; плата за користування сервітутами та/або земельними сервітутами, на яких розташовано майно.

На виконання умов договору тимчасового користування майном від 20.01.2015 року ТзОВ «ЄТСК» передав, а ТзОВ «Грінтур-Екс» прийняв об`єкти згідно переліку, що підтверджується Актом приймання-передачі від 23.01.2015 року (том 2, арк. 49-50).

Акт приймання-передачі від 23.01.2015 року підписано та скріплено печатками сторін.

Суду не подано доказів визнання недійсним або припинення (розірвання) договору тимчасового користування майном.

30.01.2015 року ТзОВ «ЄТСК» направлено на адресу Адміністрації Миколаївського морського порту лист № 30/01-4 щодо обслуговування вантажопотоків причалу № 13 Адміністрації Миколаївського морського порту, в якому ТзОВ «ЄТСК» проінформувало, що за договором тимчасового користування майном від 20.01.2015 року № 20/1/2015-2 (Акт приймання-передачі до договору від 23.01.2015 року), ТзОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» передало в тимчасове користування ТзОВ «Грінтур-Екс» технологічне устаткування для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт на причалі та в тиловій частині причалу № 13 Миколаївської філії ДП «АМПУ». Крім того, ТзОВ «ЄТСК» в листі зазначило, що отримувати вантажі та обслуговувати вантажопотоки причалу та тилової частини причалу № 13 Миколаївської філії ДП «АМПУ» з укладенням відповідного договору буде ТзОВ «Грінтур-Екс» (том 2, арк. 51).

Отже, предметом спору у даній справі є вимога про стягнення коштів за послуги доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Закон України «Про морські порти в Україні» (тут і далі в редакції від 11.08.2013 року) визначає правові, економічні та організаційні основи діяльності в морських портах України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про морські порти в Україні» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту);

портовий оператор (стивідорна компанія) - суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності;

морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності;

причал - гідротехнічна споруда, яка має швартовні та відбійні пристрої і призначена для стоянки та обслуговування суден, обслуговування пасажирів, у тому числі для їх посадки на судна і висадки з суден, проведення вантажно-розвантажувальних робіт;

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;

об`єкти портової інфраструктури - рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи, лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про морські порти в Україні» цей Закон регулює відносини у сфері портової діяльності, зокрема встановлює основи державного регулювання діяльності в морських портах, порядок будівництва, відкриття, розширення та закриття морських портів в Україні, порядок провадження на їх території господарської діяльності, у тому числі надання послуг, визначає правовий режим об`єктів портової інфраструктури.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про морські порти в Україні» законодавство про морські порти ґрунтується на Конституції України та складається з цього Закону, Кодексу торговельного мореплавства України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, Водного кодексу України, законів України "Про транспорт", "Про природні монополії" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про морські порти в Україні» у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про морські порти в Україні» тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.

Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

Відповідно до ст. 85 КТМ під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про морські порти України Кабінетом Міністрів України затверджено перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню.

Так, згідно з додатком до постанови КМУ № 405 від 03.06.2013 року «Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню» (з наступними змінами) з 01.01.2016 року затверджено наступний перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, а саме:

Забезпечення лоцманського проведення

Регулювання руху суден

Забезпечення проведення криголамних робіт

Забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Міністерство інфраструктури України наказом від 18.12.2015 року № 541, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 року за № 1608/28053, затвердило Тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебувають у господарському відданні адміністрації морських портів України.

Розпорядженням КМУ від 14.12.2015 року № 1331-р погоджено встановлені Міністерством інфраструктури в установленому порядку тарифи на спеціалізовані послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Тарифів сплата за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України (за групами морських портів), здійснюється портовим оператором за ставками за ці послуги, визначеними додатком 2 до цих Тарифів, державному підприємству «Адміністрація морських портів України».

Відповідно до п. 3 розділу 1 Тарифів розрахунок вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється за кількість вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження або вивантаження на борт або з борту судна або плавучої споруди, із залученням засобів, що перебувають у власності або використовуються портовим оператором для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт і які розміщено у межах причалу або над причалом (конвеєри, трубопроводи).

Відповідно до п. 1 розділу 2 Тарифів нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється при виконанні портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт із використанням причалу в межах його паспортних характеристик (довжини та ширини).

Для нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, кількість вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначається у таких одиницях виміру, зокрема, у тоннах - навалочні, наливні, генеральні вантажі (крім універсальних та спеціалізованих контейнерів, автотехніки, транспортних засобів, які навантажуються або вивантажуються на борт або з борту судна або плавучої споруди через причал накатним способом).

Відповідно до п. 2 розділу 2 Тарифів для застосування ставок за ці послуги необхідно визначити номер вантажу відповідно до груп вантажів згідно з Тарифно-статистичною номенклатурою вантажів (далі - групи ТСНВ), наведених у додатку 3 до цих Тарифів.

Віднесення вантажу до групи вантажів здійснюється відповідно до груп ТСНВ:

за назвою вантажу, зазначеного у коносаментах, вантажних маніфестах чи інших документах, виданих морським або річковим перевізником;

за назвою вантажу, зазначеного в інших документах, виданих портовим оператором, що є виконавцем робіт у межах морського порту, у випадку відсутності документів, виданих морським або річковим перевізником.

Якщо вантажі перевозяться наливом, навалом або в тарі, для застосування ставок за ці послуги враховуються відомості про вид пакування вантажу, зазначені:

в коносаментах, вантажних маніфестах чи інших документах, виданих морським або річковим перевізником;

в документах, виданих портовим оператором, що є виконавцем робіт у межах морського порту, у випадку відсутності документів, виданих морським або річковим перевізником.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Тарифів нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється шляхом множення кількості вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначеної у одиницях виміру згідно з пунктом 1 цього розділу, на ставку за ці послуги для відповідного вантажу, визначену відповідно до пункту 2 цього розділу.

Кількість вантажу, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів для нарахування плати визначається за такими документами:

для вантажів, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів, які навантажуються на борт судна чи плавучої споруди, кількість визначається за даними:

коносаментів, вантажних маніфестів чи інших документів, виданих морським або річковим перевізником як доказ прийняття на борт судна чи плавучої споруди для перевезення;

документів, виданих портовим оператором, що є виконавцем робіт у межах морського порту, у випадку відсутності документів, виданих морським чи річковим перевізником;

для вантажів, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів, які вивантажуються з борту судна чи плавучої споруди, кількість визначається за даними:

генеральних актів, актів-повідомлень, оформлених за підсумками вивантаження з борту судна чи плавучої споруди в морському порту;

документів, виданих портовим оператором, що є виконавцем робіт у межах морського порту, у випадку відсутності генеральних актів, актів-повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про морські порти" господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов`язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про морські порти" адміністрація морських портів України не має права перешкоджати або втручатися в діяльність суб`єктів господарювання, крім випадків, передбачених законом, а також встановлювати для них умови діяльності, що погіршують їх становище порівняно з іншими суб`єктами господарювання або порушують їхні права та законні інтереси. Суб`єкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у межах морського порту, мають право на власний розсуд розпоряджатися належним їм майном, розширювати свої межі у відповідності до вимог Цивільного, Господарського, Земельного та Водного кодексів України.

Відповідно до п. 7.2 Зводу звичаїв морського порту Миколаїв, виданого на підставі наказу від 25.05.2015 року № 92 ДП «Адміністрація Морських портів України» та затвердженого Торгово-промисловою палатою України від 15.07.2015 року, послуги в морському порту Миколаїв надаються відповідно до укладених договорів, з урахуванням Правил надання послуг у морських портах, затверджених Міністерством інфраструктури України в установленому порядку та інших нормативно-правових актів, в тому числі міжнародних договорів, ратифікованих Україною.

Відповідно до п. 3.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 року № 348, вантажно-розвантажувальні роботи в морському порту здійснюють портові оператори, оператори терміналів на підставі договорів перевалки або інших договорів.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про морські порти" власники та/або користувачі технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури зобов`язані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обов`язки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Позивач ДП "Адміністрація морських портів України" включене до переліку суб`єктів природних монополій з надання спеціалізованих послуг у морському порту та надає послуги із забезпечення доступу портових операторів до причалів, що перебувають у його господарському віданні, зокрема, до причалу № 13, який розташований за адресою вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, 54020.

Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, затверджено постановою Кабінетів Міністрів України від 03.06.2013 року № 405.

Приписами ст. 21 Закону України "Про морські порти України" врегульовано, що тарифи на спеціалізовані послуги підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Міністерство інфраструктури України наказом від 18.12.2015 року № 541, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 року за № 1608/28053, затвердило Тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебувають у господарському відданні адміністрації морських портів України, які погоджені розпорядженням КМУ від 14.12.2015 року № 1331-р.

В свою чергу, законодавством не надано визначення поняття спеціалізована послуга із забезпечення доступу портового оператора до причалу, тобто не врегульовано, що саме включає в себе вказана послуга, як і не врегульовано порядок надання вказаної спеціалізованої послуги доступу портового оператора до причалу.

Постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2015 № 483 містить лише перелік (види) послуг, які надаються в порту, а наказ Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 року № 541, погоджений розпорядженням КМУ від 14.12.2015 року № 1331-р - тарифи та порядок розрахунків наданих послуг. Натомість ані постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2015 № 483, ані розпорядження Кабінету Міністрів України № 1331-р від 14.12.2015 не передбачають вказівки щодо обов`язкового порядку надання цієї послуги та справляння плати за неї всіма портовими операторами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про морські порти України" господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов`язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту.

Отже, послуга доступу до причалу може надаватися на підставі укладеного договору та заявок в межах договору або на підставі разових заявок з гарантією оплати.

В спірному випадку суду не подано доказів укладення між сторонами у справі договору про надання послуги забезпечення доступу портового оператора ТзОВ "Грінтур-Екс" до причалу, як і не подано жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем дій як щодо замовлення послуги, тік і щодо отримання замовленої послуги з документальним оформленням господарської операції (актів наданих послуг тощо).

Подані позивачем вантажні відомості (Cargo Manifest), коносаменти (Bill of Lading), штурманські розписки (Mate's Receipt) є вантажними перевізними документами, які свідчать про здійснення перевезення товарів морським транспортом, а загальні декларації (General Declaration) підтверджують факт заходу та виходу судна в акваторію та з акваторії Миколаївського морського порту.

Вказані документи дійсно використовуються саме при розрахунку вартості послуги відповідно до затверджених Міністерством інфраструктури тарифів, оскільки для розрахунку вартості послуги використовуються такі вихідні дані як найменування вантажу, його кількість тощо, які безпосередньо вказуються у перевізних документах. Натомість, вищевказані вантажні перевізні документи не є підтвердженням факту надання послуги.

Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про надання спецпослуги, фактичне надання послуг має бути підтверджено іншими первинними документами, які свідчать про фактичне надання та споживання відповідачем замовленої ним спецпослуги з доступу портового оператора до причалу для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт із зазначенням складових операцій, місця операції та дій працівників позивача в ході надання даної спецпослуги за спірний період.

Наявні в матеріалах справи листи ТзОВ «Грінтур-Екс» та ТзОВ «Нортроп Лоджістик» про інформування адміністрації Миколаївського морського порту щодо підтвердження прийому суден для здійснення навантаження вантажу не є заявками на отримання спецпослуги по доступу портового оператора для здійснення перевантаження вантажу, оскільки ними не підтверджується факт замовлення таких послуг із зазначенням їх назви та обсягу.

Подані позивачем рахунки на оплату послуг підписані тільки адміністрацією Миколаївського морського порту та не можуть підтверджувати факт надання позивачем відповідачу вказаної спецпослуги, в тому числі прийняття останнім вказаної послуги.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту надання вищевказаної послуги позивачем відповідачу суду не подано.

Судом також враховано, що між самим позивачем ДП "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) та третьою особою ТзОВ "ЄТСК" укладено договір № А4-А від 10.07.2013 року про встановлення сервітуту, відповідно до якого третя особа ТзОВ "ЄТСК" отримала право користування причалом № 13 та причальною інфраструктурою.

В свою чергу, керуючись положеннями п. 3 ст. 18 Закону України "Про морські порти України", п. 5.5 договору сервітуту, між третьою особою ТзОВ "ЄТСК" та відповідачем ТзОВ "Грінтур-Екс" укладено договір тимчасового користування майном, відповідно до якого відповідач ТзОВ "Грінтур-Екс" отримав право користування рухомим та нерухомим майном, яке належить на праві власності ТзОВ "ЄТСК", а також нерухоме майно щодо якого ТзОВ "ЄТСК" має право користування (фактично належне позивачу ДП "АМПУ" на праві господарського відання нерухоме майно по вул. Заводська, 23, м. Миколаїв - причал № 13).

Судом також взято до уваги, що позивач був проінформований про наявність таких правовідносин листом вих. № 30/01-4 від 30.01.2015 pоку, яким ТзОВ «ЄТСК» повідомило ДП «АМПУ» про укладення договору тимчасового користування майном, здійснення ТзОВ «Грінтур-Екс» обслуговування вантажопотоків на причалі № 13.

Отже, обсяг набутих відповідачем прав за договором включає в себе можливість здійснення вантажних операцій через причал та причальну інфраструктуру, що свідчить про відсутність потреби у відповідача в спірний період з вересня по грудень 2016 року потреби в замовленні і споживанні спецпослуги по забезпеченню доступу до причалу.

Доказів припинення (розірвання) або визнання недійсними вищевказаних договорів суду не подано. В межах даної справи суд не надає правову оцінку дійсності/недійсності вищевказаних договорів.

Положення постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2015 № 483, розпорядження Кабінету Міністрів України № 1331-р від 14.12.2015 не містять прямої вказівки на те, що правові механізми користування причалом та причальною інфраструктурою мають припинити свою дію або повинні змінитись умови правовідносин сторін.

Враховуючи, що вищевказані договори сервітуту та тимчасового користування майном є чинними, суд дійшов висновку, що користування причалом № 13 та причальною інфраструктурою відповідач в 2016 році здійснював на підставі договірних правовідносин з третьою особою, а не у зв`язку із наданням позивачем спеціалізованої послуги з надання доступу до причалів.

Позивачем не спростовано наявність правових підстав для користування відповідачем причалом № 13 та причальною інфраструктурою для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту надання послуги забезпечення доступу портового оператора до причалу, як наслідок, про відсутність правових підстав для стягнення коштів. В позові слід відмовити.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивач в позовній заяві просить суд покласти витрати на правову допомогу в розмірі 25 200, 00 грн. на відповідача. Крім того, представник позивача в судовому засіданні усно просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу в матеріалах справи міститься: Договір на надання послуг № 12-В-АМПУ-19 від 15.02.2019 року, укладений між ДП «Адміністрація морських портів України» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Юскутум» (том 1, арк. 273-280); ордер серія КВ № 806238 від 24.09.2019 року (том 1, арк. 272); ордер серія КВ № 779692 від 15.02.2019 року (том 2, арк. 161); ордер серія АО № 1002977 від 05.12.2019 року (том 2, арк. 234).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем не подано суду доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити (зокрема: звіт про надані послуги, акт приймання-передачі наданих послуг, рахунку відповідно до розділу IV договору на надання послуг № 12-В-АМПУ-19 від 15.02.2019 року).

Відповідної заяви відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України стороною не подано.

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з вищевказаних підстав.

Судовий збір в розмірі 33 661, 35 грн. згідно ст. 129 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.01.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш