УХВАЛА

м. Київ

07.02.2020Справа № 910/1597/20

Суддя Гумега О.В. розглянувши заяву Комунального підприємства "Київпастранс" в особі відокремленого підрозділу "Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Омельченко Оксани Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 19095,28 грн за користування об`єктом оренди за Договором № 1898 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.05.2015,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київпастранс" (заявник) в особі відокремленого підрозділу "Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу (№ 16/118 від 03.02.2020) за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Омельченко Оксани Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 19095,28 грн за користування об`єктом оренди за Договором № 1898 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.05.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до приписів частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноважень заявника в наказному провадженні від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. Водночас, заявником у наказному провадженні є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ.

Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною 3 ст. 95 Цивільного кодексу України визначено, що філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Судом встановлено, що заяву про видачу судового наказу до Господарського суду міста Києва подано Комунальним підприємством "Київпастранс" в особі відокремленого підрозділу "Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури".

Однак при цьому заявник зазначив лише місцезнаходження та код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу юридичної особи заявника, втім не зазначив місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи заявника - Комунального підприємства "Київпастранс", якими згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2 (місцезнаходження) та 31725604 (ідентифікаційний код).

Крім того, у заяві про видачу судового наказу не визначено повне найменування вищевказаного відокремленого підрозділу юридичної особи заявника, яким згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Відокремлений підрозділ Комунального підприємства "Київпастранс""Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури".

Отже, заявником не дотримано вимоги, встановлені п. 2ч. 2 ст. 150 ГПК України, в частині зазначення у заяві місцезнаходження та ідентифікаційного коду юридичної особи заявника.

Судом також встановлено, що в якості додатків № 1-10 до заяви про видачу судового наказу заявником фактично додано копії Договору № 1898 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.05.2015 та інших документів, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, які не засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Разом з цим, частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

При цьому суд відзначає, що не є доказом засвідчення копій документів належним чином, напис на зворотньому боці пакету документів "з оригіналом вірно" оскільки даний напис не свідчить про засвідчення того, що кожна з поданих у пакеті документів копій відповідає оригіналу, про що свідчить напис, передбачений пунктом 5.27. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Таким чином, додані до заяви про видачу судового наказу копії документів (додатки № 1-10) суд не може вважати належними та допустимими доказами в розумінні ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, заявником не дотримано вимоги, встановлені п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству "Київпастранс" в особі відокремленого підрозділу "Дирекція по будівництву та утриманню об`єктів транспорту та допоміжної інфраструктури" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Омельченко Оксани Дмитрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 19095,28 грн за користування об`єктом оренди за Договором № 1898 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29.05.2015.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 07.02.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Гумега