ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" січня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1940/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

до відповідача: Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

про стягнення 4633942,61 грн,-

за участю представників учасників справи:

від позивача: Остапов В.В.;

від відповідача: Ільченко К.Р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення 4633942,61 грн за фактично надані послуги.

Позиції учасників справи

У позовній заяві позивач визначив підставою позову обставину нездійснення відповідачем з позивачем розрахунку за фактично надані останнім послуги з оформлення та обслуговування перепусток на 2019 рік, надані позивачем згідно з заявками відповідача. Посилаючись на ст.ст. 640, 641, 642 ЦК України позивач вважає, що сторони уклали між собою у спрощений спосіб договір про оформлення перепусток на 2019 рік згідно з тарифами, запропонованими позивачем, шляхом направлення позивачем відповідачу повідомлення про вартість оформлення перепусток та поданням відповідачем відповідних заявок на їх оформлення, а також діями відповідача з оплати окремих рахунків позивача №№ 1650, 3348, 3869.

У відзиві відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи наступним: Законом України «Про морські порти України» та Положенням про забезпечення пропускного, внутрішньо-об`єктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту, затвердженим наказом адміністрації від 04.03.2015 № 110, не встановлено права позивача на справляння плати за оформлення перепусток на територію морського порту; відповідач сплачує позивачу за доступ до необхідних йому об`єктів портової інфраструктури плату за договором про забезпечення доступу портового оператора до причалів від 29.12.2017 № 199-П-АМПУ-17; подання заявки на оформлення перепусток є необхідною умовою для їх оформлення згідно з вказаним Положенням, а не дією для укладення договору у спрощений спосіб; дані заявки не містять істотних умов договору, таких як ціну та строк дії договору, а також виключають повноту і безумовність прийняття відповідачем на себе зобов`язання зі сплати вартості оформлення перепусток; відповідач не приймав пропозицію позивача щодо вартості оформлення перепусток, оскільки процедура закупівлі послуг не закінчилась укладенням договору; факт підписання окремих актів приймання-здачі наданих послуг та їх оплата свідчить про укладення договору у спрощений спосіб за окремими заявками і лише в обсягах та вартості, зазначених в актах.

У відповіді на відзив позивач пояснив таке. Розрахунки вартості перепусток на 2019 рік здійснювались на базі витрат за 4 квартал 2017 року та 9 місяців 2018 року з урахуванням макропоказників економічного та соціального розвитку України на 2018-2020 роки, а також окремих статей економічних показників діяльності Іллічівської філії. Тарифи на послуги в 2018 році є меншими, ніж собівартість таких послуг у 2019 році. Відповідач звертався у спірних відносинах до АМК України, який встановив відсутність порушення антимонопольного законодавства. Договір не можна вважати неукладеним після його часткового виконання сторонами, а плата за оформлення перепусток та плата за доступ портового оператора до причалу є різними за своєю суттю, призначенням, розміром та порядком формування. Позивач є державним комерційним підприємством, утримується за рахунок коштів, отриманих від власної господарської діяльності, а отже може надавати послуги за вільними тарифами. Заявки на оформлення перепусток містять строки дії з 01.01.2019 до 31.12.2019, ціна погоджена шляхом направлення повідомлення про вартість річної перепустки. З 01.01.2019 по сьогоднішній день усі працівники відповідача, які оформили перепустки, продовжують ними користуватися.

У запереченнях відповідач наголосив, що за результатами проведення переговорної процедури відповідач не прийняв рішення про намір укласти договір, а отже не акцептував пропозицію позивача. Відповідач оформлював безліч заявок на оформлення перепусток, а отже ці правовідносини слід розглядати як окремі щодо кожної заявки. Заявки на оформлення перепусток, що оформлялись відповідачем, є етапом встановленої процедури перебування та порядку пропуску на режимну територію порту процедури контролю за режимом перебування в морському порту, яку покладено на позивача в силу положень ст. 10 Закону України «Про морські порти України», а не частиною порядку укладання будь-яких договорів. Позивач помилково ототожнює строк дії перепусток зі строком дії договору, яка є істотною умовою договору.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 15.07.2019 було відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 07.08.2019 об 11:30.

07.08.2010 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву до 04.09.2019 о 09:30. 04.09.2019 судом протокольно було ухвалено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосити перерву до 04.10.2019 о 12:30. 04.10.2019 судом протокольно було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті в судовому засіданні на 15.10.2019 о 14:30. 15.10.2019 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву до 30.10.2019 о 12:00. 30.10.2019 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву до 04.11.2019 о 16:30. 04.11.2019 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву до 13.11.2019 о 13:45.

Ухвалою суду від 13.11.2019 провадження у справі було зупинене до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №917/1739/17. Ухвалою суду від 26.12.2019 провадження у справі було поновлено та призначено засідання на 27.01.2020 о 12:00.

У судовому засіданні 27.01.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Відповідно до п. 1.2. Зводу звичаїв морського порту Іллічівськ звід встановлює правила надання послуг, обслуговування суден і пасажирів, що склались і тривалий час застосовуються на практиці в морському порті Іллічівськ. Згідно з п.п. 7.1., 7.2. Зводу звичаїв у морському порті Іллічівськ надаються, в т.ч., інші роботи та послуги, не вказані в переліку. Послуги надаються відповідно до укладених договорів, з урахуванням Правил надання послуг у морських портах, затвердженим Міністерством інфраструктури України в установленому порядку, та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів, ратифікованих Україною.

Відповідно до п/п. 15.4.2. п. 15.4. Обов`язкових постанов по морському порту Іллічівськ, затверджених наказом позивача від 26.05.2016 № 162, перепускний та внутрішньо-об`єктовий режим на території морського порту Іллічівськ регулюється Положенням про забезпечення пропускного, внутрішньо-об`єктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту, затвердженим наказом голови позивача. Усі особи, які перебувають на режимній території порту, зобов`язані мати при собі перепустки встановленого зразка або інші документи, що дають право на перебування на території порту та пред`явити їх на першу вимог СБ адміністрації морського порту Іллічівськ та ВПС.

Відповідно до п. 1.3. Положення про забезпечення пропускного, внутрішньо-об`єктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту, затвердженого наказом начальника адміністрації Іллічівського морського порту від 04.03.2015 № 110, вимоги Положення є обов`язковими для усіх фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності, які здійснюють свою діяльність на території та акваторії Іллічівського морського порту. Особи, винні в порушенні пропускного та внутрішньо-об`єктового режиму і інших пунктів даного Положення, несуть відповідальність в межах діючого законодавства України.

Згідно з п.п. 3.1., 3.6. вказаного Положення пропускний режим це комплекс заходів і правил по запобіганню несанкціонованого входу і виходу осіб, виїзду і в`їзду транспортних засобів, вивозу/виносу і ввезенню/вивезенню ТМЦ. З метою забезпечення завдань пропускного режиму на території ІМП, що охороняється, створено контрольно-пропускні пункти згідно з дислокацією, затвердженою начальником ІФ ДП АМПУ.

Відповідно до п.п. 3.22., 3.23. зазначеного Положення працівник ІФ ДП АМПУ, портових операторів, СО, який прибув на КПП без перепустки, зобов`язаний повідомити про це свого безпосереднього керівника, який, в свою чергу, відбирає письмове пояснення від працівника і клопоче та оформлює лист на видачу разової перепустки. При відсутності документів у працівника, яка прибув без перепустки, допуск на територію ІМП заборонений.

Згідно з п.п. 4.1., 4.5. даного Положення перепустки, що видаються працівникам, службовцям і відвідувачам ІМП, працівникам сторонніх та підрядних організацій поділяються за строками дії на постійні, тимчасові, гостьові і за призначенням на персональні (пішохідні), транспортні і матеріальні. Персональні тимчасові перепустки видаються працівникам ІФ ДП АМПУ, портових операторів, сторонніх та підрядних організацій, відрядженим до ІМП особам, співробітникам організацій і фірм, які перебувають на території ІМП, в порядку, зазначеному у п. 4.4.1. на термін понад 1 добу, але не більше ніж до кінця року. Тимчасові перепустки видаються, зокрема, працівникам ІФ ДП АМПУ та портових операторів з терміном на рік до кінця року.

29.12.2017 між сторонами був укладений договір № 199-П-АМПУ-17, за яким позивач зобов`язався забезпечити відповідачу, як портовому оператору, доступ до причалів №№ 1-12, 14-22, 26-29 Іллічівської філії позивача для проведення відповідачем вантажно-розвантажувальних робіт, а останній зобов`язався сплатити позивачеві плату за послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання відповідачем вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використання причалів у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції споруди.

Відповідно до п. 1.4. зазначеного договору використання відповідачем причалів для інших потреб, ніж передбачені у п. 1.1. цього договору, та/або отримання інших послуг від позивача є предметом іншого договору або здійснюється за заявками відповідача згідно з затвердженими позивачем вільними цінами (тарифами).

Згідно з п. 3.6. вказаного договору нарахування плати за додаткові послуги (роботи) позивача здійснюється відповідно до затверджених та діючих вільних тарифів (цін) позивача на дату надання (виконання) такої послуги (роботи). Додаткові роботи (послуги), виконані (надані) позивачем за заявкою відповідача, сплачуються відповідачем на підставі рахунків, виставлених позивачем відповідно до затверджених вільних тарифів (цін) позивача та нарядів, довідок або актів наданих послуг, підписаних сторонами.

Відповідно до п. 7.1. даного договору він набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом 3 років з дати підписання.

07.02.2018 між сторонами був укладений договір № 18/11-ППЗ про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток, за яким відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов`язання надавати відповідачеві послуги з оформлення та обслуговування перепусток. Предмет закупівлі: «Послуги з забезпечення перепускного режиму на території ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», код ДК 021:20-4 «Охоронні послуги».

Згідно з п. 2.1. вказаного договору відповідач сплачує послуги позивачу за вільними тарифами, розмір яких наведений у підпунктах до цього договору.

Відповідно до п. 5.2. цього договору він діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

07.05.2018 між сторонами був укладений договір № 18/58-ППЗ про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток, за яким відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов`язання надавати відповідачеві послуги з оформлення та обслуговування перепусток. Предмет закупівлі: «Послуги з забезпечення перепускного режиму на території ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», код ДК 021:20-4 «Охоронні послуги».

Згідно з п. 2.1. вказаного договору відповідач сплачує послуги позивачу за вільними тарифами, розмір яких наведений у підпунктах до цього договору.

Відповідно до п. 5.1. цього договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2018 № 975 встановлено, що у разі відповідності категоріям, затвердженим цією постановою, такі об`єкти охороняються органами поліції охорони на договірних засадах. Відповідно до п. 7 Категорій об`єктів державної форми власності та сфер державного регулювання, які підлягають охороні органами поліції охорони на договірних засадах, затверджених цією постановою Уряду, до переліку цих об`єктів увійшли об`єкти державних підприємств, що забезпечують функціонування морських портів України.

27.12.2018 між позивачем та Управлінням поліції охорони в Одеській області був укладений договір про надання послуг з охорони, за яким вказане Управління зобов`язалось надати позивачеві охоронні послуги за кодом ДК 021:20-4, а саме: послуги з озброєної фізичної охорони території морських портів, об`єктів відокремлених структурних підрозділів ДП АМПУ та інших об`єктів позивача, а останній, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги. Згідно з п.п. 5.1., 5.2. вказаного договору термін надання послуг: з моменту підписання уповноваженими представниками сторін актів приймання під охорону до 31.12.2019. Місце надання послуг периметри територій, зокрема, Ізмаїльського морського порту, причальні лінії, об`єкти відокремлених структурних підрозділів ДП АМПУ та інші об`єкти позивача.

Згідно з п. 1.1. статуту позивача, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 02.04.2018 № 149, позивач є державним унітарним підприємством, діє як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління міністерства.

Згідно з зведеним переліком суб`єктів природних монополістів станом на 28.02.2019 позивач є монополістом в товарній групі «спеціалізовані послуги морських портів» з територією діяльності, в т.ч., Одеська обл.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 був затверджений перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню. Згідно з вказаним переліком до цих послуг належать: забезпечення лоцманського проведення; регулювання руху суден; забезпечення проведення криголамних робіт; забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Наказом позивача в особі Іллічівської філії від 28.11.2018 № 339 були затверджені та введені в дію з 01.01.2019 вільні тарифи, в т.ч., на оформлення пішохідної перепустки, перепустки на легковий транспорт, перепустки на вантажопасажирський транспорт, перепустки на вантажний автотранспорт, перепустки для відвідування суден під іноземним прапором тощо; встановлено, що накази позивача від 20.11.2017 № 277 та від 25.06.2018 № 169 «Про затвердження вільних тарифів на вартість послуг СМБ на 2018 рік» втрачають чинність з 01.01.2019.

Листом від 14.12.2018 № 1934/04-07 з додатком відповідач запропонував позивачу взяти участь у переговорній процедурі закупівлі за предметом закупівлі Код ДК 021:20-4 Охоронні послуги (послуги з охорони об`єктів та особистої безпеки), яка була призначена на 18.12.2018.

Листом від 14.12.2018 № 162/15-02.2-10 позивач в особі Іллічівської філії повідомив відповідача про затвердження наказом від 28.11.2018 № 339 нових ставок вільних тарифів на оформлення перепускних документів та інші допоміжні послуги СМБ Адміністрації порту.

Для участі у переговорній процедурі закупівлі позивач подав відповідачу цінову пропозицію від 18.12.2018 № 1193/15-09.7-10 на загальну суму 6000000,00 грн, в якій повідомив останнього про запропоновану вартість предмету закупівлі з урахуванням вільних тарифів на 2019 рік, затверджених ним власним наказом від 28.11.2018 № 339.

За результатами проведених переговорів з позивачем відповідач не прийняв рішення про намір укласти договір. Згідно з протоколом проведення переговорної процедури закупівлі від 18.12.2018 тендерним комітетом відповідача було вирішено звернутися до Антимонопольного комітету України для визначення законності встановлення тарифів, адже позивач займає монопольне становище при наданні послуг, що є предметом закупівлі.

На звернення відповідача листом від 29.03.2019 № 65-02/824 Одеське обласне територіальне відділення АМК України повідомило заявника про таке: надання послуг з оформлення та обслуговування усіх видів перепусток із подальшим стягнення плати за вільними цінами (тарифами) цілком відповідає законодавству. При цьому, при розрахунку вільної ціни (тарифу) калькуляції собівартості цієї послуги розробляються із урахуванням витрат на забезпечення режиму перебування і переміщення в морських портах, пропускного та внутрішньо-об`єктового режиму в порту (перевірка перепусток, облік доступу, перевірка осіб та речей на предмет виявлення небезпечних та/або заборонених). Розрахунок вільних цін (тарифів) на послуги ґрунтується на принципі повного відшкодування витрат філій на виконання послуги, при якому ціна складається із вартості витрачених на платну послугу ресурсів та прибутку (із врахуванням нормативу рентабельності). До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. Відповідно до Положення про філію та Статуту Іллічівська філія ДП «АМПУ», зокрема, зобов`язана виконувати фінансовий план. Тому розрахунок вільних тарифів на послуги, які надаються службою морської безпеки, в тому числі оформлення перепусток, виконується виходячи із принципу відшкодування витрат Іллічівської філії ДП «АМПУ», пов`язаних із наданням відповідних робіт (послуг). Розрахунки вартості перепусток на 2019 рік здійснювалась на базі витрат за 4 квартал 2017 р. та 9 місяців 2018 р. з урахуванням макропоказників економічного та соціального розвитку України на 2018-2020 р.р., затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 № 411, із врахуванням листа ДП «АМПУ» від 24.01.18 р. № 447 (зростання середньомісячної заробітної плати працівників 114,1% до попереднього року, зростання вартості товаро-матеріальних цінностей 107,2%, курс долара США 29,3 грн.), а також окремих статей економічних показників діяльності Іллічівської філії ДП «АМПУ», що включені до проекту зведеного фінансового плану ДП «АМПУ» на 2019 рік. До калькуляції включено витрати з утримання працівників Служби морської безпеки, які безпосередньо приймають участь у надані відповідної послуги з урахуванням необхідної кількості часу для надання послуги, та додані непрямі витрати (накладні витрати відповідних підрозділів Служби морської безпеки, адміністративні та загальновиробничі витрати). Таким чином, в ході розгляду питань, порушених у заявах ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», порушень законодавства про захист економічної конкуренції станом на теперішній час не встановлено. В той же час Відділенням встановлено застосування ДП «АМПУ» різних рівнів рентабельності при визначенні вартості послуг за вільними цінами в різних портах Одеської області, зокрема при визначенні вартості різних видів перепусток. Враховуючи викладене, Відділення продовжує дослідження питання вартості послуг, встановленої за вільними цінами в портах України.

Без укладення окремого письмового договору про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток на новий строк, а саме на 2019 рік, та погодження істотних умов договору таких як: ціна, строк, інших істотних умов, передбачених для договорів даного виду, зокрема ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідач звернувся до позивача з заявками на оформлення для зазначених у заявках осіб для виконання ними службових обов`язків, а також для транспортних засобів, перепусток (пішохідних, автотранспортних) на територію порту терміном дії з 01.01.2019 до 31.12.2019 (а.с. 33-249, т. 1, а.с. 1-249, т. 2, а.с. 1-23, т. 3).

Позивач надав відповідачу за його заявками послуги з оформлення перепусток вартістю 4633942,61 грн, яка була розрахована позивачем згідно з вільними тарифами, введеними позивачем з 01.01.2019 згідно з чинним власним наказом від 28.11.2018 № 339, підписав акт надання послуг від 21.02.2019 № Пр/2850 на суму 4633942,61 грн та виставив відповідачу для оплати рахунок від 21.02.2019 № Пр/2850 на суму 4633942,61 грн. Відповідач акт надання послуг від 21.02.2019 № Пр/2850 не підписав, рахунок від 21.02.2019 № Пр/2850 не сплатив, заперечуючи щодо вартості послуг. Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи заявками, вказаними рахунком та актом, листом позивача від 25.02.2019 № 49/13-07-03-17-537, поясненнями позивача та жодним чином не спростовується відповідачем.

Відповідач звертався до Господарського суду Одеської області з позовом до позивача про визнання укладеним у спірних відносинах договору про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток у запропонованій відповідачем редакції. Ухвалою суду від 01.04.2019 у справі № 916/2976/18 даний позов був залишений без розгляду за заявою відповідача у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Листом від 31.01.2019 № 199/05-17 відповідач звернувся до позивача з проханням здійснити оформлення перепусток на 2019 рік на право відвідування суден під іноземним прапором, про виконання даних послуг з оформлення перепусток сторонами був підписаний акт надання послуг від 04.02.2019 № Пр/1650 на суму 80692,42 грн, позивачем виставлений рахунок для оплати від 31.01.2019 №Пр/1650 на суму 80692,42 грн, який був оплачений відповідачем 04.02.2019, що підтверджується вказаними доказами, банківською випискою та визнається сторонами.

Також, позивачем були надані відповідачу послуги з оформлення перепусток на легковий та вантажний автотранспорт, про що сторони підписали акти від 05.03.2019 № Пр/3348 на суму 4368,05 грн, від 19.03.2019 № Пр/3869 на суму 11796,60 грн, позивач виставив рахунки від 05.03.2019 № Пр/3348 (від 18.03.2019 № Пр/4122) на суму 4368,05 грн, від 19.03.2019 № Пр/3869 на суму 11796,60 грн, які були оплачені відповідачем 19.03.2019, 11.04.2019, що підтверджується вказаними доказами, банківською випискою та визнається сторонами.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про морські порти України» контроль за встановленим режимом перебування і переміщення в межах морського порту здійснюють служби морської безпеки, загони охорони морського порту спільно з органом охорони державного кордону з дотриманням вимог міжнародних договорів України. Загони охорони морського порту, служби морської безпеки можуть створюватися в установленому законом порядку адміністрацією морських портів України, власниками морських терміналів та портовими операторами і діють на підставі положень про них, типові форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Підтримання режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг здійснюється на договірних засадах відповідно до вимог законодавства. Загальний контроль за дотриманням режиму перебування і переміщення в морському порту здійснює адміністрація морських портів України.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» у процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про морські порти України» фінансування діяльності адміністрації морських портів України здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються нею відповідно до цього Закону, плати за надання послуг та орендної плати, інших незаборонених законодавством джерел.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про морські порти України» господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обов`язкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту. У межах морського порту функціонують суб`єкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням суден, пасажирів, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про морські порти України» тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Згідно з ч.ч. 1, 8 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 190 ГК України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Згідно з ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 641, ч. 1 ст. 642 ЦК України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, ст. 905 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків. До замовників також належать юридичні особи та/або суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та відповідають хоча б одній з таких ознак: органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі суб`єкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі суб`єкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради суб`єкта господарювання; наявність спеціальних або ексклюзивних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» цей Закон застосовується: до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень. Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Згідно з ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі» переговорна процедура закупівлі - це процедура, що використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення переговорів з одним або кількома учасниками. Переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток, зокрема, у разі відсутності конкуренції (у тому числі з технічних причин) на відповідному ринку, внаслідок чого договір про закупівлю може бути укладено лише з одним постачальником, за відсутності при цьому альтернативи. За результатами проведених переговорів з учасником (учасниками) замовник приймає рішення про намір укласти договір. Переговорна процедура закупівлі відміняється замовником, в т.ч., у разі непідписання учасником договору про закупівлю у строк 35 днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю є нікчемним, зокрема, у разі його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Позиція суду

Як встановлено судом Звід звичаїв морського порту Іллічівськ, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про морські порти України» передбачають господарську компетенцію позивача надавати послуги іншим суб`єктам господарювання згідно з умовами укладеними між ними договорів.

Як встановлено судом послуги з оформлення та обслуговування перепусток, які надаються у порту суб`єктом природної монополії, не входять до переліку спеціалізованих послуг, які підлягають державному регулюванню, відповідно, позивач може самостійно згідно з ч. 3 ст. 21 Закону України «Про морські порти України» визначати вільні тарифи на оформлення і обслуговування перепусток, про що і видав наказ від 28.11.2018 № 339.

У зв`язку з цим, суд відхиляє доводи відповідача, що Законом не встановлено права позивача на справляння плати за оформлення перепусток на територію морського порту. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача, що відповідач сплачує позивачу за доступ до необхідних йому об`єктів портової інфраструктури плату за договором від 29.12.2017 № 199-П-АМПУ-17, оскільки предметом вказаного договору є послуги з надання доступу до окремо визначених причалів та для виконання відповідачем саме вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використання причалів, а не на територію усього порту для виконання зазначеними у заявках особами службових обов`язків. При цьому, як встановлено судом, у п. 1.4. договору від 29.12.2017 № 199-П-АМПУ-17 сторони самостійно визначили, що використання відповідачем причалів для інших потреб, ніж передбачені у п. 1.1. цього договору, та/або отримання інших послуг від позивача є предметом іншого договору або здійснюється за заявками відповідача згідно з затвердженими позивачем вільними цінами (тарифами).

Далі, судом встановлено, що у 2018 році між сторонами існували договірні відносини щодо надання позивачем відповідачеві послуг з оформлення та обслуговування перепусток за плату.

Частиною 1 ст. 181 ГК України передбачено, що не допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, якщо законом встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів, у спірних відносинах таким законом є Закон України «Про публічні закупівлі».

Як встановлено судом за результатами проведення відповідачем з позивачем переговорної процедури закупівлі в порядку, передбаченому Законом України «Про публічні закупівлі», відповідач не прийняв рішення про намір укласти договір, а вирішив звернутися до Антимонопольного комітету України для визначення законності встановлення тарифів.

Отже, договір про надання позивачем відповідачеві послуг з оформлення та обслуговування перепусток за плату на 2019 рік між сторонами укладений не був з причини не досягнення останніми згоди щодо ціни цих послуг.

При цьому суд відхиляє доводи позивача, що істотні умови договору містять заявки відповідача на оформлення перепусток на територію порту, оскільки дані заявки містять умови, кому, на яку територію, для яких цілей, на який строк видається конкретна перепустка тощо, а не істотні умови договору, зокрема, ціна, строк, інші істотні умови, передбачені для договорів даного виду, зокрема ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі». Крім того, ч. 7 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачає, що

замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Як встановлено судом, не зважаючи на не укладення між сторонами окремого письмового договору, відповідач звернувся до позивача у спірних відносинах з заявками на оформлення для зазначених у заявках осіб для виконання ними службових обов`язків, а також для транспортних засобів, перепусток (пішохідних, автотранспортних) на територію порту терміном дії з 01.01.2019 до 31.12.2019.

Як встановлено судом позивач надав відповідачу за його заявками послуги з оформлення перепусток вартістю 4633942,61 грн, яка була розрахована позивачем згідно з вільними тарифами, введеними позивачем з 01.01.2019 згідно з чинним власним наказом від 28.11.2018 № 339, підписав акт надання послуг від 21.02.2019 № Пр/2850 на суму 4633942,61 грн та виставив відповідачу для оплати рахунок від 21.02.2019 № Пр/2850 на суму 4633942,61 грн. Відповідач акт надання послуг від 21.02.2019 № Пр/2850 не підписав, рахунок від 21.02.2019 № Пр/2850 не сплатив, заперечуючи щодо вартості послуг.

Як встановлено судом позов відповідача про визнання укладеним у спірних відносинах договору про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток у запропонованій відповідачем редакції був залишений судом без розгляду за заявою відповідача у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, а листом від 29.03.2019 № 65-02/824 Одеське обласне територіальне відділення АМК України повідомило відповідача, що надання послуг з оформлення та обслуговування усіх видів перепусток із подальшим стягнення плати за вільними цінами (тарифами) цілком відповідає законодавству.

Отже, відповідачем не подано суду жодних належних та допустимих доказів щодо іншої вартості послуг позивача з оформлення перепусток у 2019 році.

За цих обставин, суд вважає, що відповідач звернувся до позивача з вказаними заявками, отримав від позивача відповідні послуги без достатніх правових підстав (договору), розуміючи цінову пропозицію позивача з останнім за ці послуги не розрахувався, відповідно, зберіг кошти за рахунок позивача в заявленій останнім до стягнення сумі, розрахованій згідно з наказом позивача від 28.11.2018 № 339.

Позивач, вважаючи, що між сторонами у спірних відносинах був укладений у спрощений спосіб договір, посилався на ст.ст. 640, 641, 642 ЦК України. Між тим, як зазначалось, суд встановив, що відповідач отримав від позивача послуги з оформлення перепусток вартістю 4633942,61 грн без достатніх правових підстав (договору), що належить кваліфікувати за ст. 1212 ЦК України.

З цього приводу, у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 ВП Верховного Суду вказала, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За цих обставин, суд, керуючись принципом jura novit curia («суд знає закони»), вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин між сторонами ст. 1212 ЦК України, на підставі якої позов позивача про стягнення з відповідача 4633942,61 грн. за фактично надані послуги з оформлення та обслуговування перепусток на 2019 рік належить задовольнити.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 69509,14 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, код 01125672) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, код 38727 /чотири мільйона шістсот тридцять три тисячі дев`ятсот сорок дві/ грн 61 коп за фактично надані послуги з оформлення та обслуговування перепусток на 2019 рік та судовий збір в сумі 69509 /шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`ять/ грн 14 коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 лютого 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля