Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/684/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15"

до відповідача 1 Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради

до відповідача 2 Рівненської міської ради

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

Управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради

про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Твердий М.К., Співак А.М.

від відповідача 1: Москаль Ю.Ю.

від відповідача 2: Ляшук Н.М.

від третьої особи 1: Борисова І.В.

від третьої особи 2: Будз П.П.

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що правова підстава набуття права власності на спірне приміщення територіальною громадою м. Рівне відсутня, а рішення та запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно є незаконним.

Ухвалою суду від 27.09.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків.

08.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, якою долучив до матеріалів справи докази сплати судового збору.

Ухвалою від 10.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 29.10.2019. Також, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Рівненську міську раду.

28.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, відповідач подав клопотання про витребування доказів, яким клопотав витребувати в Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради копію реєстраційної справи №101 на об`єкт нерухомого майна: Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок, літер. "А-4", адреса: м. Рівне, вул. Соборна, 15.

Також, 28.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Крім того, 28.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Харитонова Г.В., приймаючи рішення про державну реєстрацію прав власності на сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок, літера "А-4", загальною площею 217,1 кв.м по вул. Соборній, 15 в м. Рівне, від 11.07.2019 за територіальною громадою міста Рівного в особі Рівненської міської ради, діяла на підставі, та в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Стверджує, що станом на 05.07.2019 у державного реєстратора були відсутні законні підстави для відмови в здійсненні державної реєстрації з підстав, визначених у статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

29.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, представник Рівненської міської ради подав пояснення по справі, в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що спірне приміщення є власністю територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради, перебувають на балансі Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та знаходяться у безоплатному зберіганні Рівненської обласної спілки фото художників України на підставі договору від 06.11.2012. Зазначає, що відповідно до п. 10 Розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" з набранням чинності цим законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державною до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановлену законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" затверджено перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) передано житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. Зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 розпорядженням Представника Президента України №396 від 24.11.1992 "Про майно комунальної власності" зазначене майно було віднесено до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Також зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.12.2000 №168 "Про стан використання нежитлових приміщень, що перебувають в комунальній власності міста і передані в оренду чи безоплатне користування" був створений єдиний перелік нежитлових приміщень комунальної власності міста Рівне, в який внесені і спірні житлові приміщення. Крім того, вказує, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.08.2019 по справі №918/352/19 встановлено та з`ясовано, що спірне приміщення є об`єктом цивільної оборони та належить до захисних споруд цивільного захисту. Тому, на думку Рівненської міської ради, право власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради на спірне приміщення набуте на підставі закону та зареєстровано право власності на цей об`єкт відповідно до чинного законодавства. Таким чином, рішення та запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок", загальною площею 217,1 кв.м. по вул. Соборній, 15 у м. Рівному є правомірним та не підлягає скасуванню.

29.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: рішення виконкому Рівнеради №16 від 10.02.2015 "Про внесення змін у перелік нерухомого майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради" та Рішення Рівненської міської ради №4709 від 27.11.2014 (з додатками №1 та №2) "Про внесення змін до складу орендованого цілісного комплексу". Суд ухвалив приєднати дані документи до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 29.10.2019 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2019. Також, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.

11.11.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради подало клопотання про долучення копії реєстраційної справи №101 на об`єкт нерухомого майна: Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок, літера "А-4", адреса: м. Рівне, вул. Соборна, 15. Суд ухвалив приєднати дані документи до матеріалів справи.

12.11.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, представник Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління з надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Ухвалою суду від 12.11.2019 підготовче судове засідання відкладено на 03.12.2019. Також, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради.

03.12.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради подало пояснення щодо позовної заяви , в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що спірне нежитлове приміщення є об`єктом цивільного захисту - протирадіаційне сховище, знаходиться в структурі житлового будинку та не належить до житлового фонду, є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин і одиницею обліку основних засобів в управлінні комунальною власністю на субрахунку 1013 "Будівлі, споруди та передавальні пристрої", йому присвоєний інвентарний номер 101310186 та оформлена інвентарна картка обліку основних засобів в бюджетних установах з 15.01.2003. Тому спірне приміщення перебувало та перебуває на балансі управління комунальною власністю, а тому не могло бути передано по акту від ЖКП позивачу. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, який свідчив би, що спірне майно забезпечує життєдіяльність всього будинку та є допоміжним приміщенням. Зазначає, що позивач не підтвердив жодним допустимим доказом, що нежитлове приміщення є об`єктом цивільного захисту подвійного призначення.

Посилаючись на лист управління з надзвичайних ситуацій від 21.11.2019 за №10-33/1125, зазначає, що спірне приміщення обліковується як захисна споруда цивільного захисту, є сховищем і перебуває на обліку не тільки в управлінні з питань надзвичайних ситуацій виконкому Рівнеради, а також в Управлінні служби безпеки України в Рівненській області та ГУ ДСНС України в Рівненській області. Крім того, посилаючись на лист Рівненської обласної державної адміністрації від 22.12.2017 №вих-7950/0/01с/17, вказує, що спірні нежитлові приміщення належать до фонду захисних споруд. Також вказує, що Рівненським міськрайонним управлінням ГУ ДСНС України в Рівненській області ведеться електронний облік фонду захисних споруд цивільного захисту і за даними якого у м. Рівному за адресою м. Рівне вул. Соборна, 15 обліковане сховище №67800.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 03.12.2019, представником позивача у справі було заявлено клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача Рівненську міську раду (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12-А, ), яку зазначено у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 03.12.2019 залучено до участі у справі як співвідповідача Рівненську міську раду. Також, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання відкладено на 19.12.2019.

19.12.2019 представником Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради в судовому засіданні заявлено усне клопотання про можливість долучення доказів, які будуть подані після їх виготовлення. Судом задоволено дане клопотання.

Ухвалою суду від 19.12.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 09.01.2020.

В судовому засіданні 09.01.2020 оголошено перерву до 23.01.2020.

29.10.2019, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, представник Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 по справі №918/352/19. Суд ухвалив приєднати дані документи до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.01.2020 представник Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради подав клопотання про зупинення провадження у справі до моменту повернення та вирішення справи №918/352/19 із касаційної інстанції.

У відповідності до частин 1, 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 201 Господарського процесуального кодексу України, унормовано, що з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

З наведеного вище вбачається, що провадження у справі може бути зупинено з підстав, встановлених пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України лише до початку розгляду справи суті.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні від 23.01.2020 судом відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі.

У судовому засіданні 23.01.2020 представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Вказали, що спірне приміщення в силу закону є спільною сумісною власністю власників квартир в будинку та у встановленому порядку разом із багатоквартирним будинком передане з балансу підприємства комунальної власності на баланс ОСББ "Соборна-15" 01.01.2017. Стверджує, що спірне приміщення існує із часів створення будинку як допоміжне, ніколи окремим об`єктом права власності державної чи комунальної власності не могло бути в силу закону. Зазначив, що як об`єкт цивільного захисту спірне приміщення не відповідає вимогам сховища, відноситься до категорії споруд цивільного захисту подвійного призначення, а тому має перебувати у власності співвласників будинку та на обліку споруд подвійного призначення у територіальному органі управління соціального захисту, яким є Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради. А тому, державна реєстрація права комунальної власності, що здійснена відповідачами у липні 2019 року є незаконною, у зв`язку із чим запис про неї підлягає скасуванню.

Представники відповідачів та третіх осіб, в свою чергу, заперечили проти позовних вимог. Зазначили, що спірне приміщення є власністю територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради, перебувають на балансі Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Зазначає, що відповідно до п. 10 Розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю, розпорядження Представника Президента України №396 від 24.11.1992 "Про майно комунальної власності" зазначене майно було віднесено до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15 1956 року побудови з площею нежитлових приміщень 862,3 м2, з яких 100,1 м2 побутового обслуговування.

Матеріали справи містять технічний опис конструктивних елементів та інженерного обладнання захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, санітарно-технічні системи та спеціальне інженерне обладнання, технічну характеристику конструктивних елементів, основні технічні характеристики захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, експлікацію приміщень до плану захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, план захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, облікову картку сховища №67800 та план земельної ділянки захисної споруди, з яких вбачається, що вбудоване сховище на 100 чол. загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне , вул. Соборна,15 , клас сховища - "А-IV" належить Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, перебуває у задовільному стані. Рік побудови 1958, рік вводу в експлуатацію 1984.(арк.с 22-26).

Судом також встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №15 по вул . Соборній у м. Рівне і діє на підставі Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" чинного законодавства України та Статуту, затвердженого установчини зборами ОСББ 20.12.2016 із реєстрацією його як юридичної особи 23.12.2016 (арк.с. 10-18).

З матеріалів справи вбачається, що Житлово-комунальне підприємство "Покровське" передало, а ОСББ "Соборна 15" прийняло на баланс житловий будинок за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, про що свідчить акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.01.2017. Загальна площа нежитлових приміщень не визначена (арк.с. 19).

Судом встановлено, що державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради прийнято рішення та внесено запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок загальною площею 217,1 м2 по вул. Соборній, 15 у місті Рівне, індексний номер 47741330 від 11.07.2019.

ОСББ "Соборна-15" вважаючи, що власники квартир є власниками будинку і спірного приміщення звернулось до суду із позовом, відповідно до якої позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок" загальною площею 217,1 м2 по вул. Соборній, 15 у місті Рівне, а саме: рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47741330 від 11.07.2019 17:54:40, прийняте державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Харитоновою Галиною Володимирівною та запис про право власності номер 32358565.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Варто зауважити, що державна реєстрація права власності виступає лише засобом підтвердження факту набуття, зміни чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав, оскільки відсутність державної реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

У відповідності до п. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження не земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і по даних/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (далі - Порядок).

Згідно пункту 44 Порядку для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 року, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); 3) документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); 4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Судом встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Харитонової Г.В. було здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - сховище вбудоване в 4 - х поверховий житловий будинок, літер "А-4", загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна , буд .15 , на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Рівного в особі Рівненської міської ради.

Внесення до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на об`єкт нерухомого майна - сховище вбудоване в 4 - х поверховий житловий будинок, літер "А-4", загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, буд. 15 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, індексний номер 47741330, здійснено державним реєстратором на підставі документів, передбачених пунктом 44 Порядку, а саме:

- технічного паспорту, серія та номер ПС-96, виданого 08.12.2014 КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» (арк.с. 106-107);

- листа Фонду державного майна України, серія та номер 11-05-02/79, виданого 01.07.2019 Фонду Державного Майна України (арк.с. 109);

- рішення органу місцевого самоврядування, №16, виданого 10.02.2015 виконавчим комітетом Рівненської міської ради (арк.с. 108).

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державнвму реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини 5 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Звертаючись із позовом ОСББ "Соборна-15" наголошує, що співмешканці будинку є власниками квартир, а тому спірне приміщення, як частина підвального приміщення багатоквартирного будинку, має статус допоміжного, бо існує із часу забудови будинку (із 1958 року), функціонально призначене та використовується для розміщення у ньому технологічних систем, необхідних для життєзабезпечення будинку та санітарно-побутового обслуговування його мешканців (понад 100 людей); допоміжні приміщення ніколи не були самостійними об`єктами права власності, а є лише приналежностями головної речі (ст.132 ЦК УРСР, ст.186 ЦК України, ст. 4 ЖК УРСР, ст. 32 Кодексу про цивільний захист населення); 01.01.2017 будинок разом із підвальними приміщеннями площею 800 м2 був переданий із балансу ЖКП "Покровське" на баланс створеного співвласниками будинку ОСББ "Соборна-15" на виконання закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, а тому спірне приміщення не може бути об`єктом права власності чи об`єктом речового права будь-яких інших осіб, окрім співвласників будинку в особі ОСББ; відповідно до вимог ч.ч. 5, 10, 14 ст. 32 Кодексу цивільного захисту населення та постанови КМУ від 10.03.2017 №138 "Про деякі питання використання захисних споруд цивільного захисту" спірне приміщення, як об`єкт цивільного захисту, відноситься до категорії до споруд цивільного захисту подвійного призначення та найпростіших укриттів, яким облікові номери не присвоюються і які перебувають на утриманні балансоутримувача, тобто ОСББ. Таким чином, правова підстава набуття права власності на спірне приміщення за територіальною громадою м. Рівне відсутня, а самі по собі рішення та запис про державну реєстрацію такого права у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно є незаконним, бо не посвідчує юридичного факту набуття такого права територіальною громадою.

Згідно з нормам ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Аналогічно врегульовано правовий режим допоміжних приміщень будинку у ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Конституційний Суд України в рішенні від 02.03.2004р. у справі №4-рп/2004 здійснив офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), в якому зазначив, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

У рішенні від 09.11.2011 у справі №14-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Натомість, нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Відтак, визначальним для правильного вирішення даного спору є визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та встановлення того, чи відноситься спірне приміщення до допоміжних чи є нежилим приміщенням в структурі житлового будинку.

Судом враховується, що підвальні приміщення можуть бути обладнані для здійснення певного виду діяльності і не призначені для експлуатації будинку або побутового обслуговування мешканців (наприклад, при здійсненні торговельної діяльності, цивільної оборони тощо).

Тобто в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситись до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на такі приміщення не виникає.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання. Аналогічна правова позиція щодо необхідності розмежування нежилих та допоміжних приміщень відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019р. у справі №598/175/15-ц.

Водночас з метою встановлення виду приміщення - допоміжне чи нежиле, необхідним є встановлення технічних характеристик такого приміщення та його значення для експлуатації всього будинку, у тому числі встановлення того, чи можлива без доступу до спірного приміщення експлуатація будинку, для чого слід дослідити, зокрема, що попереднє використання таких приміщень як нежилих чи допоміжних.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 10 Розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування" з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Постановою Кабінету міністрів України №311 від 05.11.1991р. "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" затверджено перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) передано житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

На виконання зазначеної Постанови КМУ - розпорядженням Представника Президента України №396 від 24.11.1992р. "Про майно комунальної власності" майно згідно переліку віднесено до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Також судом приймається до уваги, що під час вирішення спору про усунення перешкод у користуванні приміщення шляхом його звільнення за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" до Рівненської обласної організації національної спілки фотохудожників України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та за зустрічним позовом Рівненської обласної організації національної спілки фотохудожників України до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" про усунення перешкод в користуванні приміщенням у процесі розгляду справи №918/352/19 судами було встановлено наступне: "…Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.12.2000р. №168 "Про стан використання нежитлових приміщень, що перебувають в комунальній власності міста і передані в оренду чи безоплатне користування" створено єдиний перелік нежитлових приміщень комунальної власності міста Рівне, до якого внесене і спірне підвальне приміщення.

Матеріали справи свідчать, що підвальне приміщення загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, згідно облікової картки та плану земельної ділянки станом на 02.12. 2014р. - має статус вбудованого сховища на 100 чол., клас сховища - "А-IV". Рік побудови 1958, рік вводу в експлуатацію 1984.

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 32 Кодексу цивільного захисту України - захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

Захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. (ст.2 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до п.16 ч.2 ст17 Кодексу цивільного захисту України, формування та реалізація заходів державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту (територіальні органи Державної служби України з надзвичайних ситуацій в АРК, областях, містах Києві та Севастополі) належить, зокрема, організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб`єктів господарювання приватної форми власності; виключення за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, сховищ та протирадіаційних укриттів з фонду захисних споруд цивільного захисту (пункти 11, 13 частини 1 цієї статті).

За змістом статті 32 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів.

Захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, що визначається Кабінетом міністрів України. (ч.10 ст.32 зазначеного Кодексу).

Захисні споруди у мирний час можуть передаватися в оренду для задоволення господарських, культурних та побутових потреб із збереженням цільового призначення таких споруд, крім тих, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням, а саме: 1) в яких розташовані пункти управління; 2) призначених для укриття працівників суб`єктів господарювання, що мають об`єкти підвищеної небезпеки; 3) розташованих у зонах спостереження атомних електростанцій та призначених для укриття населення під час радіаційних аварій.

Таким чином, функціональне призначення спірного приміщення станом на дату побудови будинку 1958 року та введення в експлуатацію у 1984 році - об`єкт цивільного захисту сховище класу A-IV, розташоване у підвалі житлового будинку, має окремий вхід, спосіб і порядок використання приміщення, а також набуття права власності територіальною громадою на цей об`єкт на підставі закону, передача 06 листопада 2012 року Управлінням Спілці приміщення як сховища №67800, на переконання колегії суддів - в сукупності свідчать, що нежиле приміщення площею 217,1 м2, яке знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15 з моменту створення не набуло статусу допоміжного, а є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на таке приміщення не виникло.

Дані обставини стверджуються технічним паспортом станом на 20.08.1990р., листами Рівненської міської ради від 15.08.2017р., від 27.06.2018р., Рівненської обласної державної адміністрації від 22.12.2017р., Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради від 23.08.2018р., експлікацією підвалу із витягу з інвентаризаційної справи житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, актом приймання-передачі від 06.11.2012р., а також поданою Виконавчим комітетом Рівненської міської ради на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 28.11.2019р. інформацією, що згідно з обліковими даними, які знаходяться в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15 обліковується захисна споруда цивільного захисту з обліковим номером 67800, здана в дію в 1958 році з технічним паспортом підвального приміщення - об`єкта цивільного захисту від 1980 року.

Таким чином, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції, що навіть у разі коли приміщення фізично є частиною будівлі, що належить ОСББ, таке приміщення може бути окремим самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а в даному випадку - об`єктом цивільного захисту.

З моменту виникнення права мешканців будинку по вул. Соборній,15 у м Рівне на приватизацію житла - ні вони, ні в подальшому Позивач за первісним позовом не набули права власності на спірне приміщення з огляду на те, що спірне приміщення не могло бути об`єктом приватизації, не призначене для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, а тому за своїми функціональними особливостями не є допоміжним, з комунальної власності за відповідним рішенням не вибувало, а станом на дату створення ОСББ "Соборна-15" у грудні 2016 року і дотепер використовується як об`єкт цивільного захисту, свого функціонального призначення не змінювало.

При цьому, відповідно до статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Таким чином, співвласниками майна багатоквартирного будинку можуть бути не лише громадяни-власники квартир або нежитлових приміщень, а також і держава або територіальна громада в особі її органів.".

Частиною четвертою статті 75 ГПК України передбачено, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто вищезазначеними судовими рішеннями в справі №918/352/19 визнано правомірність перебування спірного приміщення у власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що права позивача не порушені внесенням спірного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує визнане державою вже набуте особою право власності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України дотримуючись принципу змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 1, 2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2020 року.

Суддя А.М. Горплюк