ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

07.02.2020р. Справа №905/2559/17

за клопотанням від 29.01.2020р. ОСОБА_1 , м.Дніпро

про повернення судового збору по справі №905/2559/17

за позовом Компанії «MINOVA HOLDING GMBH», Німеччина

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна», Мар`їнський

район, сел.Новоселидівка

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м.Дніпро

про визнання правочинів недійсними

Суддя Г.В. Левшина

Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.05.2018р. по справі №905/2559/17 позов задоволено частково, визнано недійсним з моменту підписання договір купівлі-продажу спецтехніки від 17.01.2014р., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018р. по справі №905/2559/17 рішення господарського суду Донецької області від 04.05.2018р. по справі №905/2559/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог компанії та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсними з моменту підписання договори купівлі-продажу спецтехніки від 10.02.2014р., від 14.02.2014р. та від 03.03.2014р, укладені між ТОВ «Мінова Україна» та ОСОБА_1 , м.Дніпро, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Одночасно, вказаною постановою стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінова Україна" на користь Компанії "Minova Holding GMBH" судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3200,00грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3600,00грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3200,00грн., судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3600,00грн.

22.10.2018р. на виконання вищевказаної постанови апеляційної інстанції господарським судом Донецької області видано відповідні накази.

Ухвалою від 11.10.2018р. по справі №905/2559/17 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі №905/2559/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , м.Дніпро та передано справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою від 15.10.2019р. №905/2559/17 Великої Палати Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 , м.Дніпро задоволено частково, рішення господарського суду Донецької області від 04.05.2018р та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018р. у справі № 905/2559/17 скасовано; ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові.

Водночас, відповідно до приписів статей 129, 315 Господарського процесуального кодексу України Великою Палатою Верховного Суду здійснено розподіл судових витрат. Зокрема, вищевказаною постановою стягнуто з Компанії «Minova Holding GMBH» на користь ОСОБА_1 , м.Дніпро 9600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 12800 (дванадцять тисяч вісімсот) гривень за подання касаційної скарги.

Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, 11.11.2019р. господарським судом Донецької області на виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019р. по справі №905/2559/17, видано відповідний наказ.

05.02.2020р. на адресу господарського суду Донецької області від ОСОБА_1 , м.Дніпро надійшло клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору в розмірі 6400,00грн. Мотивуючи своє клопотання, відповідач 2 посилається на ті обставини, що при подачі касаційної скарги по справі №905/2559/17 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду останнім було сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 19200, 00грн., замість 12800,00грн.

Розглянувши вказане клопотання суд виходить з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульований положеннями Закону України "Про судовий збір".

Статтею 4 вказаного Закону визначені розміри ставок судового збору, в тому числі, за подання касаційних скарг на рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2018р. ОСОБА_1 , м.Дніпро подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018р. та рішення господарського суду Донецької області від 04.05.2018р. по справі №905/2559/17. Згідно з додатками до неї, скаржником представлено касаційному суду доказ сплати судового збору - оригінал квитанції №78 від 21.09.2018р. щодо здійснення касової операції на суму 19200,00грн.

Системний аналіз приписів Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що за результатами розгляду касаційної скарги суд приймає постанову, яка відповідно до статті 315 цього Кодексу, має містити розподіл судових витрат в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу Україн, понесених сторонами у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Так, нормами вказаної саттті визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено, Великою Палатою Верховного Суду за наслідками розгляду касаційної скарги, у зв`язку із скасуванням рішенням місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції, прийняттям нового рішення, вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом покладення їх на позивача.

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду було зазначено, що оскільки відповідач 2 сплатив судовий збір за подачу касаційної скарги в більшому розмірі, ніж установлено законом, а саме 19 200 грн (замість 12 800 грн (200 % від 1600х4 грн), то згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена в більшому розмірі, ніж установлено законом, сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи. Проте, як зазначено Верховним Судом, відповідне клопотання відповідача 2 було відсутнє.

Отже, з огляду на те, що при касаційному перегляді справи №905/2559/17 постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду було здійснено розподіл судових витрат, враховуючи те, що положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" не передбачено повноважень суду першої інстанції переглядати висновки судів вищих інстанцій у зв`язку з наданням сторонами нових доказів та повторно вирішувати питання, зокрема, щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання від 29.01.2020р. ОСОБА_1 , м.Дніпро про повернення надміру сплаченого судового збору по справі №905/2559/17.

За таких обставин, враховуючи викладене, керуючись ст.ст.129, 243 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання від 29.01.2020р. ОСОБА_1 , м.Дніпро про повернення судового збору по справі №905/2559/17.

Ухвалу підписано 07.02.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина