ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. м.Київ Справа№ 910/12537/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко А.І.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «РТЦ «Ірпінь»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019

у справі №910/12537/19 (суддя Балац С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РТЦ «Ірпінь»

до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

про стягнення 20833,17 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 ТОВ «РТЦ «Ірпінь» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПАТ«Страхова група «ТАС» у якій просить стягнути з ПАТ«Страхова група «ТАС» на користь ТОВ «РТЦ «Ірпінь» 20321,51грн. суми страхової виплати, 469,90грн. пені, 41,76грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної події (ДТП) йому було завдано збитків. Цивільно-правова відповідальність особи, визнаної судом винною у скоєнні вказаної ДТП, застрахована у відповідача, а відповідач, в свою чергу, не здійснив страхову виплату в повному обсязі у встановлений законом строк, наслідком чого стало звернення до господарського суду з вимогами до відповідача про стягнення простроченої сплатою суми страхової виплати в розмірі 20321,51грн., а також 469,90грн. пені, 41,76грн. 3% річних

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/12537/19 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

При ухваленні вказаного рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що відповідачем в повному обсязі та належним чином виконано свій обов`язок перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, ТОВ «РТЦ «Ірпінь» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/12537/19 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ті ж самі обставини та підстави, що і в позовній заяві. Щодо спірного судового рішення позивач зазначає, що судом першої інстанції не забезпечено його прав на отримання відзиву на позов; розмір страхового відшкодування не був узгоджений між позивачем та відповідачем, що є обов`язковим, а відповідач не мав права в односторонньому порядку визначати такий розмір; наданий відповідачем звіт про оцінку вважає неправильним, оскільки оцінка проведена з порушенням чинного законодавства, а саме без особистого огляду об`єкта оцінки суб`єктом оціночної діяльності, внаслідок чого позивач просить суд призначити судову експертизу щодо визначення розміру матеріального збитку; позивач вказує, що був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи в суді першої інстанції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/12537/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. головуючий суддя, судді ТищенкоА.І., ШапталаЄ.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «РТЦ «Ірпінь» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/12537/19; розгляд апеляційної скарги ТОВ «РТЦ «Ірпінь» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/12537/19 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

28.12.2019 відповідачем подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якій він заперечує проти задоволення її вимог, вважає спірне судове рішення законним та обґрунтованим, просить суд залишити його без змін.

З урахуванням приписів ч.1 ст.270 та ч.1 ст.252 ГПК України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі «Апеляційне провадження». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційне провадження» і «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження».

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 19.04.2019 у місті Буча по вулиці Нове Шосе, 48 гр. ОСОБА_1., керуючи вантажним автомобілем MAN із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом із державним номерним знаком НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом пошкодив стовп зовнішнього освітлення, який належить позивачу.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 17.05.2019 у справі №367/3533/19 (провадження №3/367/1387/2019) встановлено, що ДТП трапилось внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм ОСОБА_1 (а.с.34-35).

В абз.2 п.36.3 ст.36 Закону якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Цивільно-правова відповідальність власника вантажного автомобіля MAN із державним номерним знаком НОМЕР_1 з причепом із державним номерним знаком НОМЕР_2 застрахована ПАТ«Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом №АМ/9375824 та полісом №АМ/9375825.

При цьому, в полісі №АМ/9375824 державним номерним знаком автомобіля MAN зазначено державний номерний знак НОМЕР_3 , а в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобіля MAN зазначено державний номерний знак НОМЕР_1 .

Датою укладення полісу №АМ/9375824 є 12.11.2018, а датою реєстрації автомобіля MAN із державним номерним знаком НОМЕР_1 є 08.12.2018.

При цьому, номери шасі (кузова, рами) в полісі № НОМЕР_6 та в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобіля MAN співпадають, що свідчить про те, що це один і той самий автомобіль MAN.

Відповідно до п.20-1.1. ст.20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

19.04.2019 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

15.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі рахунку-фактури від 13.05.2019 №СФ-0000069 та локального кошторису на суму 34057,52грн.

04.07.2019 відповідач листом №9117 повідомив позивача про те, що матеріальний збиток, завданий власнику електроопори (позивачу) становить 13736,45грн. згідно зі звітом №14/57-29 від 29.05.2019, складеного оцінювачем ФОП ІльченкоД.В. Сума страхового відшкодування становить 12786,45грн. (за вирахуванням 950,00грн. франшизи).

В подальшому, виплатив страхове відшкодування в сумі 12786,45грн. було сплачено відповідачем позивачеві.

Натомість, позивач подав як відповідачу, так і суду локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1, погодження договірної ціни на будівництво та рахунок-фактуру від 13.05.2019 №СФ-0000069 на суму 34057,52грн., підготовлені ТОВ«Техно-Перспектива».

Саме вказану суму страхового відшкодування позивач вважає обґрунтованою, а відмова відповідача у виплаті саме такої суми стала підставою для звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача решти суми страхового відшкодування в розмірі 20.321,51грн., а також 469,90грн. пені та 41,76грн. 3% річних.

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до доданого відповідачем до відзиву звіту про незалежну оцінку №14/57-29 від 29.05.2019 розмір матеріального збитку нанесеного позивачу внаслідок ДТП становить 13736,45грн.

Згідно з п.12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача в сумі 12786,45грн. (13736,45грн. - 950,00грн. франшизи за договором обов`язкового страхування).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем виконані зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів шляхом здійснення виплати суми страхового відшкодування позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.04.2019 у місті Буча, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Доводи позивача про те, що відповідач повинен був виплатити страхове відшкодування в сумі 34057,52грн. на підставі локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1, погодження договірної ціни на будівництво та рахунку-фактури від 13.05.2019 №СФ-0000069, підготовлені ТОВ«Техно-Перспектива», колегія суддів відхиляє.

Так, згідно з п.31.1 ст.31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Звіт про оцінку №14/57-29 від 29.05.2019, який є обов`язковим при ДТП даного типу, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ІльченкомД.В. (сертифікат №284/19 від 09.04.2019, виданий Фондом державного майна України).

Натомість, ТОВ«Техно-Перспектива» не є суб`єктом оціночної діяльності, а тому надані такою особою документи не можуть бути прийняті судом в якості належного та допустимого доказу розміру заподіяної позивачеві шкоди.

Окрім цього, положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог саме до обов`язковості погодження між страховиком та особою, яка має право на виплату, розміру страхового відшкодування.

Клопотання позивача про призначення у справі №910/12537/19 судової експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Так, матеріали справи вже містять звіт про оцінку №14/57-29 від 29.05.2019, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ІльченкомД.В. Висновки, викладені у вказаному звіті, не викликають обґрунтованих сумнівів щодо їх правильності.

Іншого звіту про оцінку розміру шкоди позивачем до матеріалів позовної заяви не додано. При цьому, відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій, передбачених ч.2 ст.80 ГПК України, ч.1 ст.101 ГПК України.

Крім цього, позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення у справі №910/12537/19 судової експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП.

Враховуючи наведені вище обставини в сукупності, підстави для призначення у справі №910/12537/19 судової експертизи відсутні.

Доводи позивача про те, що відповідачем не було надіслано йому відзиву на позовну заяву спростовуються тим, що матеріали справи містять опис вкладення у цінний лист на ім`я позивача та квитанцію про направлення копії відзиву з доданими до нього документами (а.с.105, 107).

Трекінговий номер відправлення відповідача - 431, згідно з яким вказане відправлення 27.09.2019 було доставлено до поштового відділення позивача та повернуто відправникові 11.10.2019, тобто через два тижні. Позивач жодним чином не обґрунтував нез`явлення до поштового відділення для отримання наведеного відправлення.

Отже, відповідач виконав вимоги ч.5 ст.165 ГПК України, згідно з якою копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До цього, позивач не був позбавлений права та можливості на ознайомлення з матеріалами справи №910/12537/19, хоча був обізнаний про факт її знаходження на розгляді Господарського суду міста Києва.

Огляд об`єкта оцінки, про не проведення якого зазначає позивач, проводився аварійним комісаром «Укравтоекспертизи» на замовлення ПАТ«Страхова група «ТАС» (а.с.93). Також представник позивача - заступник директора, був присутнім при проведенні вказаного огляду, а отже позивач повинен буз знати про мету такого огляду - саме оцінку завданої шкоди.

Пункт 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», на який посилається позивач, не зобов`язує суб`єкта оціночної діяльності проводити огляд об`єкта оцінки саме особисто; зобов`язує у разі неможливості проведення особистого огляду - надати відповідні пояснення, які і зазначені в звіті про оцінку №14/57-29 від 29.05.2019 (через обставини, що не залежали від суб`єкта оціночної діяльності).

Враховуючи наведені фактичні обставини справи в їх сукупності, вимога позивача про стягнення з відповідача 20321,51грн. страхового відшкодування задоволенню не підлягає.

При цьому, позовні вимоги про стягнення з відповідача 469,90грн. пені та 41,76грн. 3% річних також слід відхилити, оскільки є похідними вимогами від вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, в задоволенні якої судом відмовлено.

Підсумовуючи наведене, на переконання колегії суддів, висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі відповідає нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Судові витрати згідно зі ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «РТЦ «Ірпінь» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/12537/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2019 у справі №910/12537/19 залишити без змін.

3. Справу №910/12537/19 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді А.І. Тищенко

Є.Ю. Шаптала