ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5794/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", м. Дніпро

про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 68 620,60 грн.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення в порядку регресу 68 620,60 грн., що складають суму страхового відшкодування, сплаченого позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № 99-09/007/2.1.5.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ним на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 99-09/007/2.1.5, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс», було здійснено виплату власнику автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 страхове відшкодування у загальній сумі 68 620,60 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою відшкодування йому у порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" сплачену ним страхувальнику суму страхового відшкодування 68 620,60 грн., однак останній не виконав страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти позовних вимог частково з огляду на таке.

Звертаючись до суду з позовом Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" на думку відповідача, неправильно тлумачить характер спірних правовідносин, змішуючи поняття «регрес» та «суброгація», до того ж, всупереч вимог статей 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» неправомірно визначило розмір грошових вимог до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра".

Зокрема, при визначенні розміру завданих збитків, позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , встановлений п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів з огляду на те, що складові частини зазначеного автомобіля відновлювались ремонтом, на підтвердження чого, надано ремонтну калькуляцію автомобіля «Фольксваген Пассат» ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» (а.с. 151-154).

Таким чином, розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що підлягає виплаті з боку відповідача на користь позивача не може перевищувати 53 212,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 відкрито провадження у справі № 904/5794/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

08.01.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про витребування доказів.

10.01.2020 від відповідача надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, а саме: засвідчену копію відповіді ПрАТ "СК "Уніка" № 7541 від 26.12.2019 з додатками.

Ухвалою суду від 13.01.2020 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Справу призначено для розгляду спору по суті на 05.02.2020.

Клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про витребування доказів - задоволено частково.

На виконання ухвали суду від 13.01.2020 до канцелярії суду від ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» 29.01.2020 надійшов лист вих. № 01/22-01 від 22.01.2020, в якому зазначено, що останнім надавались послуги з відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , в період з 20.09.2016 по 06.10.2016 та з 08.07.2016 по 16.07.2016, а саме, ремонтно-відновлювальні роботи складових частин кузова та оперення кузова.

04.02.2020 від ТОВ «Автосоюз» до канцелярії суду надійшов лист № вих. 41 від 03.02.2020, в якому повідомлено, що за період з 01.01.2016 по 31.07.2019 підприємством не надавались послуги з відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 .

Представники сторін у судове засідання 05.02.2020 не з`явились, від позивача надійшло клопотання електронним засобом зв`язку до канцелярії суду про розгляд справи за відсутності його представника.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для відшкодування відповідачем в порядку суброгації виплат позивача, здійснених ним на користь постраждалого від ДТП.

Між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» був укладений договір добровільного страхування наземного № 99-09/007/2.1.5 від 25.02.2019.

За цим договором предметом страхування є майновий інтерес, пов`язаний із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 . Страхові ризики: усі ризики (повне КАСКО), у тому числі: пошкодження та викрадення. Термін дії договору - з 01.04.2019 до 29.02.2020 (а.с. 11 - 19 том 1).

Відповідно до витягу з бази МТСБУ про дію поліса обов`язкового страхування № АМ 006821319 забезпечено транспортний засіб марки МАЗ 4571Р2, державний номер НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 200 000,00 грн. Розмір франшизи - 0,00 грн. Станом на 31.07.2019 зазначений поліс є діючим (а.с. 72 том).

31.07.2019 водій ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра" відповідно до полісу обов`язкового страхування № АМ 006821319, керуючи у м. Києві по Пр-ту Повітрофлотському, 70, автомобілем марки МАЗ 4571Р2, державний номер НОМЕР_2 , при перестроюванні та зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , який рухався по тій смузі, на яку він перестроювався, внаслідок чого трапилось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень.

Відповідно до довідки Національної поліції України внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , завдано механічних пошкоджень бокової лівої частини (а.с. 63 том).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2019, що набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 65-66).

Отже, вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді встановлена у судовому порядку.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 99-09/007/2.1.5 від 25.02.2019 року дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано пошкоджень автомобілю «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс», є страховим випадком.

02.08.2019 було складено акту огляду транспортного засобу автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого було зафіксовано пошкодження зазначеного автомобіля, які сталися внаслідок дорожньо-транспортній пригоді з вини ОСОБА_1 (а.с. 48-49).

23.09.2019 Товариство з обмеженою відповідністю «ДТЕК Сервіс» звернулося до позивача із заявою від 23.09.2019 про виплату страхового відшкодування (а.с. 68).

Відповідно до страхового акту № 99-09/55058/2.1.5.1 від 27.09.2019 позивачем здійснений розрахунок суми страхового відшкодування за заподіяні збитки у сумі 68 620,60 грн. та прийнято рішення про виплату Товариству з обмеженою відповідністю «ДТЕК Сервіс» страхового відшкодування (а.с. 69).

За заявою страхувальника Товариства з обмеженою відповідністю «ДТЕК Сервіс» вх. № 20789/19 від 23.09.2019 виплата позивачем страхового відшкодування у сумі 68 620,60 грн. здійснена на рахунок № НОМЕР_4 ФОП ОСОБА_2, що підтверджується платіжним дорученням № 1344 від 30.09.2019 (а.с. 70).

09.10.2019 позивач, посилаючись на статтю 993 Цивільного кодексу України та статтю 27 Закону України "Про страхування", надіслав на адресу відповідача претензію вих. № 12633 від 09.10.2019 з вимогою відшкодувати збитки у сумі 68 620,60 грн. (а.с. 7).

Відповідач не здійснив відшкодування збитків, що і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу.

Нормами статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2019 року, що набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При зверненні до суду з даними позовом про стягнення з відповідача 68 620,60 грн. страхового відшкодування позивач посилається ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України та зазначає про виникнення у нього до відповідача права вимоги у порядку регресу.

Проте, суд погоджуючись із твердженням відповідача, вважає, що позивачем неправильно визначений характер спірних правовідносин та змішано поняття "регрес" та "суброгація" з огляду на наступне.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.04.2018 року у справі № 910/8982/17.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (вказаної правової позиції притримується Верховний Суд у постановах від 29.01.2018 року у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 року у справі № 910/3165/17).

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 183/791/16-ц та від 28.02.2018 року у справі № 521/16989/13-ц.

Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією, а не регресом.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з частинами 1, 4 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Позивач, в обґрунтування підстав звернення з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Саламандра» посилається на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАЗ 4571Р2», державний номер НОМЕР_2 станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди 31.07.2019, була застрахована відповідачем згідно полісу № АМ/006821319 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до полісу № АМ/006821319 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Саламандра» транспортним засобом є «МАЗ 4571Р2», державний номер НОМЕР_2 . Вказаний поліс діяв станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 31.07.2019, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2019 по справі №760/22541/19 (провадження №3/760/6769/19) та поліс № АМ/006821319 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є належними доказами страхування цивільно-правової відповідальності власника (водія) транспортного засобу «МАЗ 4571Р2», державний номер НОМЕР_2 саме відповідачем.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Враховуючи те, що винна у дорожньо-транспортній пригоді особа має поліс страхування цивільно-правової відповідальності, то відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3, 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАЗ 4571Р2», державний номер НОМЕР_2 , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди 31.07.2019 була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Саламандра» за полісом № АМ/006821319 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди несе страховик (відповідач) в межах встановлених лімітів відповідальності та за вирахуванням франшизи.

За таких обставин, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Водночас, щодо відсутності підстав для виплати страхового відшкодування у сумі 15 407,80 грн., у зв`язку з тим, що при визначенні розміру завданих збитків позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 у відповідності до вимог п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи, суд зазначає таке.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (п. 22.1 ст. 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (ст. 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4., 32.7. ст. 32 Закону).

З огляду на викладене, суд вважає, що обсяг відповідальності відповідача, як страховика винної у вчиненні ДТП особи, виник за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та є обмеженим лімітом відповідальності, розміром франшизи, зазначеними в полісі (в цьому випадку 0,00 грн), і розраховується з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу, визначеного у відповідності до вимог чинного законодавства.

У даному спорі, між сторонами існують розбіжності щодо розміру відшкодування, оскільки позивач вважає, що відповідач, як страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності, має йому відшкодувати повну вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а відповідач наполягає на тому, що у нього існує лише обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, визначеного ним самостійно на рівні показника, що дорівнює 0,43.

При цьому на підтвердження необхідності застосування при визначенні вартості окремої складової частини транспортного засобу значення коефіцієнта фізичного зносу таким, що є більшим нуля, відповідач посилається на ремонтну історію автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 в ТОВ «Порше Інтер Авто Україна». У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідач здійснив самостійно власний розрахунок вартості відновлювального ремонту за формулою, зазначеною у п.8.2 Методики. Відповідно до такого розрахунку відповідача вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , складає 53 212,80 грн.

Суду вважає наведені обставини обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.

До відзиву на позов відповідачем додано довідку № 16437 від 25.11.2019, яка складена на підставі проведених досліджень ТОВ «Експертна компанія «Довіра», з якої вбачається, що метою даного авто товарознавчого дослідження є визначення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 на дату ДТП - 31.07.2019.

Під час проведення оцінки використовувались наступні матеріали:

- Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

- Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затверджених постановою КМ України № 1440 від 10.09.2003.

- Бюлетень авто товарознавця № 107, ІВЦ «СЕУ», 2019.

- Розшифровка VIN коду з допомогою Audahistory.

Відповідно до проведених досліджень коефіцієнту фізичного зносу, «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 дорівнює 0,43.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, визначаються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (далі - Методика).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до частини 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п.7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З матеріалів справи вбачається, що застрахований позивачем транспортний засіб «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, отже, на час ДТП його строк експлуатації не перевищував 7 років, тому коефіцієнт фізичного зносу, у разі відсутності винятків встановлених п.7.39 Методики, мав дорівнювати нулю.

Проте, відповідач вказує на наявність винятків, передбачених підпунктом "б" п.7.39 Методики.

Відповідач зазначає, що надана інформація ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» свідчить про проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 до ДТП, що сталося 31.07.2019.

За таких обставин, наявний передбачений п.п."б" п. 7.39 Методики виняток, який є підставою для визначення вартості складових частини з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, чого позивачем при поданні позову здійснено не було.

Оскільки у відзиві на позов відповідач здійснив розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , на суму 53 212,80 грн., а позивач такого розрахунку належним чином не спростував, суд приймає поданий відповідачем розрахунок як обґрунтований та правильний.

Крім того позивач вказані обставини належними та допустимими доказами не спростував.

У відповідності до вимог статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку суброгації у сумі 68 620,60 грн. підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 990, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 9, 27 Закону України "Про страхування", п. "г" ч. 1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандр" (49100, м. Дніпро, вул. Короленка, 21, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А, ) 53 212,80 грн. (п`ятдесят три тисячі двісті двадцять дві гривні 80 коп.) основного боргу, 1 489,67 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять гривень 67 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 10.02.2020

Суддя І.Ф. Мельниченко