ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
(вул. Шевченка, 16, м. Івано-Франківськ)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 Справа № 909/1183/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.

Секретар судового засідання Тузін Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", вул. Івасюка, буд.62, м. Івано-Франківськ, 76002; вул. Промислова, 3, с. Новорайськ, Бериславський район, Херсонська обл., 74360

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД", вул. Промислова, буд. 29, кв.20, м. Івано-Франківськ,76018

про визнання права власності на майно, а саме автомобілі та зобов`язання передати майно у володіння,

встановив, що ТОВ "ЮТС-Агропродукт" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Європа-Транс ЛТД" про визнання права власності на майно та зобов`язання передати у володіння ТОВ "ЮТС-Агропродукт" майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель 21214, 2011 року випуску, тип загальний легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки ВАЗ, модель 21214, 2011 року випуску, тип загальний легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; автомобіль марки HYUNDAI, модель ІХ35, 2010 року випуску, тип загальний легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 ; автомобіль марки FORD, модель TRANSIT, 2011 року випуску, тип вантажний фургон малотонажний-В, номер шасі НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_8 ; автомобіль марки ВАЗ, модель 210994, 2009 року випуску, тип легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_9 , д.н.з. НОМЕР_10 ; автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, 2010 року випуску, тип загальний легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_11 , д.н.з. НОМЕР_12 . В обґрунтування позовних вимог товариство послалось на вимоги ст. , зокрема, 316,328,392,526,538,629,662 ЦК України та те, що відповідач, всупереч вимогам ГК України, ЦК України та умовам договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №ЮА-310817/ОЗ від 18.07.2017, фактично не передав всіх придбаних позивачем транспортних засобів, які зазначені, у підписаних та скріплених печатками, актах прийому-передачі майна №3 від 31.08.2017, №4 від 30.09.2017, №5 від 01.11.2017. Також вказав на те, що з огляду на відсутність у нього вказаних транспортних засобів та частини реєстраційних документів, позивач не реалізував свого права на державну реєстрацію придбаного майна. В підтвердження зазначеного подав суду копії: договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №ЮА-310817/ОЗ від 18.07.2017; додаткової угоди №1 від 03.08.2017; додатків до договору; актів прийому-передачі майна №3 від 31.08.2017, №4 від 30.09.2017, №5 від 01.11.2017, видаткових накладних; свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, листів №12-03-19/ЮТС від 12.03.2019 і №16-04 від 16.04.2019 та виписки по рахунках.

04.12.2019, Господарський суд Івано-Франківської області відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання суду на 27.12.2019.

16.12.2019, відповідач направив суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечує щодо сплати позивачем коштів за продані автомобілі, однак, при цьому зазначив, що спірні транспортні засоби не передані ТОВ "ЮТС-Агропродукт", оскільки товариство не сплатило заборгованості за їх зберігання, яка виникла у зв`язку з тим, що позивач не одразу після підписання актів приймання-передачі забрав спірні транспортні засоби із території відповідача. Щодо вимоги позивача про визнання права власності на майно, відповідач вказав на те, що, виходячи з приписів ст.334 ЦК України, право власності на спірні автомобілі до ТОВ "ЮТС-Агропродукт" не перейшло, оскільки вони йому фактично не передавались.

27.12.2019, позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідача про існування боргу за зберігання майна безпідставне, оскільки ні умовами договору №ЮА-310817/ОЗ не погоджено плати за зберігання, ні жодним іншим документом така сума заборгованості не підтверджена. При цьому вказав на те, що питання витрат за зберігання майна є окремим спором, який не може розглядатися судом одночасно з даним позовом.

27.12.2019, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №909/1183/19 до судового розгляду по суті на 28.01.2020.

28.01.2020, представники сторін в судове засідання не з"явились, хоча про час і дату судових засідань були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотному боці ухвал та повідомлення про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити.

При цьому суд врахував наступне:

частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

У статті 34 Закону України "Про дорожній рух" встановлено обов`язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією договорів, предметами яких є транспортні засоби, здійснюється на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 ( далі - Порядок №1388).

Пунктом 8 Порядку №1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспекції, не допускається.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Згідно з п.12 Порядку №1388 здійснення оптової та роздрібної торгівлі засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України

(далі - МВС України).

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС України або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС України видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі (пункт 17 Порядку №1200).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем за вимогами про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Отже, правовою підставою для задоволення позову про визнання права власності на автомобіль є подання позову власником майна, а не особою, що намагається ним стати через пред`явлення позову та надання в підтвердження зазначеного відповідно оформленого договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, доказів зняття його з обліку та отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( технічного паспорту)

Згідно ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст.73 ГПК України).

У даній справі відсутні докази , які би підтверджували, у відповідності до викладених норм, що позивач є власником транспортних засобів, а не намагається ним стати через пред`явлення позову, а відповідно у суду відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання права власності на автомобілі і їх передачу.

Навпаки, суду подано копії актів підписаних між сторонами у справі про те, що спірні автомобілі передані позивачу та копії технічних паспортів, які підтверджують, що власником транспортних засобів є відповідач.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 27.12.2019. у справі №607/14107/17 ; від 17 жовтня 2019 року у справі № 380/11122/16 (провадження № 61-30234св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 761/18330/15-ц (провадження № 61-18861св18), від 28 листопада 2018 року у справі № 662/397/17 (провадження № 61-24913св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 757/488/16-ц (провадження № 61-23233св18), від 20 червня 2018 року у справі №682/2009/16-ц (провадження № 61-19946св18).

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Скапровська І.М.

Повне рішення складено 06.02.2020.