ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"10" лютого 2020 р. Cправа № 902/102/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Тварковський А.А., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс Біликівці" (вул. Колгоспна, буд.7, с. Біликівці, Жмеринський район, Вінницька область, 23133)

до: Державного реєстратора Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценка Євгенія Васильовича (вул. 40-річчя Перемоги, 7, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210)

про скасування запису про проведену державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросервіс Біликівці" подано позов до Державного реєстратора Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценка Євгенія Васильовича про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.

Розглянувши матеріали позовної заяви вих. №б/н від 03.02.2020 (вх. № 103/20 від 06.02.2020), суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросервіс Біликівці" є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером: :05:003:0101 на підставі договору оренди, укладеного із власником землі - ОСОБА_2 , право оренди зареєстровано за позивачем 17.05.2019.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач дізнався, що 22.05.2019 державним реєстратором Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценком Євгенієм Васильовичем проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0101 за орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокряж", про що вчинено запис про інше речове право: 31702705, який позивач просить скасувати з огляду на подвійну реєстрацію права на земельну ділянку. При цьому позивач зазначає, що строк договору оренди між позивачем та власником землі не закінчився.

Питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із оренди земельної ділянки, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі вимогам ГПК України у редакції, чинній на момент звернення з цим позовом та розгляду справи місцевим господарським судом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про скасування запису на підставі такого рішення - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому випадку позовну вимогу про скасування запису про реєстрацію речового права, можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права користування землею).

За змістом статей 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Справи у спорах, що виникають із земельних відносин, предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, та такий спір не має господарського характеру, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Як слідує зі змісту поданої позовної заяви та доданих матеріалів власником та орендодавцем земельної ділянки, яка передавалась в оренду позивачу є фізична особа - ОСОБА_2 .

З огляду на те, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування запису про державну реєстрацію права оренди, враховуючи наявність подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж земельну ділянку і орендодавцем як в першому, так і в другому випадку виступає фізична особа (власник земельної ділянки), то такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи ОСОБА_2 (власника земельної ділянки).

Іншими словами вирішення спору щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації права оренди, порушить права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2 , як сторони правочину, на підставі якого зареєстровано право за іншою юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрокряж". При цьому фізична особа ОСОБА_2 не може бути учасником у господарському процесі.

Разом з тим та обставина, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не була зазначена позивачем під час подання позову як відповідач, не може бути підставою для розгляду спору господарським судом, адже предмет спору безпосередньо стосується її прав і обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15.05.18 у справі № 911/4144/16, від 16.05.18 № 911/4111/16, від 26.03.19 у справі № 911/2764/13 застосування яких, в силу вимог ГПК України, є обов`язковими для господарських судів.

Отже, спір в даній справі має приватноправовий характер, оскільки він обумовлений порушенням майнового приватного права, а скасування запису, вчиненого державним реєстратором є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна. При цьому вирішення спору безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки - фізичної особи, що не може бути учасником у господарському процесі, тому такий спір підлягає вирішенню судом цивільної юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Зважаючи на вказане, виходячи з аналізу спірних правовідносин, надаючи правову оцінку позову, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.6 ст.175 ГПК України).

Враховуючи наведене вище суд дійшов висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Дійшовши висновку про відмову у прийнятті позовної заяви суд також зважає на практику Європейського суду з прав людини, яка згідно із ч. 4 ст. 11 ГПК України підлягає застосуванню судом при розгляді справ як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Реалізація права на суд залежить як від інституційних та організаційних чинників, так і від особливостей здійснення окремих судових процедур.

У п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Аадам ІІ проти Німеччини" зазначено, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоч остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що це вже спотворює саму суть цього права.

Слід також звернути увагу на іншу складову закріпленого у статті 6 Конвенції права - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 р. у справі № 820/5586/16).

З огляду на вказане, відмова господарського суду в прийнятті даної позовної заяви не суперечить ч.3 ст. 124 Конституції України, оскільки це не позбавляє позивача права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів у спосіб і в порядку встановленому Конституцією України та законами України, зокрема подання відповідної позовної заяви до суду іншої юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 3 ст. 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі, не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви, постановлюється ухвала. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановляння в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи відмову у відкритті провадження у справі, суд не розглядає клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс Біликівці" про забезпечення позову та про витребування доказів.

Також, у зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі, судом не розглядається питання щодо залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокряж", яке вказано у позовній заяві як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви, за відсутності відповідного клопотання позивача, суд не вирішує питання щодо повернення йому судового збору відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 4, 20, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. ст. 232-235, 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі № 902/102/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс Біликівці" до Державного реєстратора Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценка Євгенія Васильовича про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

2. Позовну заяву №б/н від 03.02.2020 (вх. № 103/20 від 06.02.2020) на 11-ти аркушах разом з матеріалами на 44-х аркушах (в т. ч. платіжне доручення №808347260 від 10.12.2019 про сплату 2102 грн судового збору за подання позовної заяви та платіжне доручення №337 від 22.01.2020 про сплату 1051 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову) повернути позивачу.

3. Копію позовної заяви №б/н від 03.02.2020 (вх. № 103/20 від 06.02.2020) з усіма додатками долучити до примірника ухвали, яка залишається у справі.

4. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

5. За приписами п. 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржена окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

6. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (позивачу з матеріалами позовної заяви).

Дата складання повного тексту ухвали 10.02.2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Колгоспна, буд.7, с. Біликівці, Жмеринський район, Вінницька область, 23133;

3 - відповідачу - вул. 40-річчя Перемоги, 7, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23210.