УХВАЛА

м. Київ

03.02.2020Справа № 910/1398/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" про забезпечення позову в справі № 910/1398/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним договору в частині,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним пункту 8.2 укладеного між сторонами договору фінансового лізингу від 20 серпня 2016 року № 4Т16075ЛИ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 лютого 2020 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2020 року.

Разом із позовною заявою товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" було подано заяву від 29 січня 2020 року № 9, в якій останнє просило суд забезпечити пред`явлений ним позов шляхом заборони акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" або іншим особам вчиняти дії щодо повернення (вилучення) майна, що є предметом договору фінансового лізингу від 20 серпня 2016 року № 4Т16075ЛИ, з користування товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" до вирішення спору по суті та набрання рішенням у даній справі законної сили.

В обґрунтування цієї заяви товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" посилалося на отримання ним 24 січня 2020 року повідомлення акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання укладеного між ними договору фінансового лізингу від 20 серпня 2016 року № 4Т16075ЛИ та повернення вищенаведеного майна. Зазначені дії банку, які, на думку заявника, суперечать імперативним приписам чинного законодавства, свідчать про наявність у відповідача можливості повернути це майно всупереч закону та виставити на такому майні охорону, що ускладнить ефективний захист порушених прав заявника та призведе до неможливості їх поновлення.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" про забезпечення позову від 29 січня 2020 року № 9, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як було зазначено вище, обґрунтовуючи подану заяву, товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" посилалося на існування загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника.

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте заявником не було доведено належними та допустимим доказами обставин, які свідчать про наявність у відповідача будь-яких намірів щодо вчинення дій, направлених на повернення предмета фінансового лізингу, а також не обґрунтовано, яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача в обраний останнім спосіб.

Крім того, як було зазначено вище, у своїй заяві товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" просило суд заборонити акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" або іншим особам вчиняти дії щодо повернення (вилучення) майна, яке є предметом договору фінансового лізингу від 20 серпня 2016 року № 4Т16075ЛИ, з користування заявника. Проте до цієї заяви товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" було додано копію укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІР" договору оренди від 10 січня 2020 року № Т01/10, зі змісту якого вбачається, що станом на момент подання цієї заяви нерухоме майно, яке входить до предмета лізингу за спірним договором, було передано в тимчасове володіння і платне користування товариству з обмеженою відповідальністю "ЕЛІР".

Наведені обставини також свідчать про необґрунтованість вимог заявника щодо заборони третім особам вчиняти дії щодо повернення (вилучення) наведеного майна з користування саме товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ".

Також заявником не було доведено і необхідності вжиття заходів забезпечення його позову шляхом заборони іншим особам (крім акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк") вчиняти дії щодо повернення (вилучення) майна, що є предметом договору фінансового лізингу від 20 серпня 2016 року № 4Т16075ЛИ.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не надано документального підтвердження того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ".

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ" від 29 січня 2020 року № 9 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 ГПК України.

Дата підписання: 3 лютого 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко