ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а к р и т т я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

05 лютого 2020 року Справа № 926/1855/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго

до відповідача Чернівецької міської ради

про визнання договору оренди землі №9938 укладеним в редакції типового договору, затвердженого Постановою КМУ Про затвердження типового договору оренди землі №220 від 03.03.2004 р.

Суддя О. Г. Проскурняк

Представники:

Від позивача не з`явився.

Від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідача Чернівецької міської ради про визнання договору оренди землі №9938, укладеним в редакції типового договору, затвердженого Постановою КМУ Про затвердження типового договору оренди землі №220 від 03.03.2004.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням 2 сесії Чернівецької міської ради VІІ скликання від 17.12.2015 №19 був затверджений проект відведення та надано позивачу в орендне користування земельна ділянка площею 0,0036 га для обслуговування трансформаторної підстанції, що знаходиться за адресою: вул. Цецинська, 6, м. Чернівці.

Проте, після прийняття вищевказаного рішення відповідачем було надано проект договору оренди землі на вказану земельну ділянку, який (на думку позивача) не відповідав вимогам спеціальних нормативно-правових актів, що регулюють відносини з оренди землі. В свою чергу, позивач надав відповідь щодо невідповідності запропонованого проекту договору чинному законодавству, а також ним було підготовлено по три примірники договору, підписаних зі своєї сторони, та передано до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради. Однак, у встановлений статтею 181 Господарського кодексу України строк, відповідач не направив позивачу підписаний зі своєї сторони примірник договору оренди землі, як і не направив протоколу розбіжностей, а також не повідомив щодо підстав непідписання.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06 липня 2016 року порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 20 липня 2016 року.

Ухвалою суду від 20 липня 2016 року зупинено провадження у справі №926/1855/16 до вирішення по суті справи № 727/1690/16-а.

15 січня 2020 року позивач звернувся до суду із письмовим клопотанням (вх. № 94) про поновлення провадження у справі № 926/1855/16 та письмовою заявою (вх. № 86) про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору та повернення сплаченого судового збору.

При цьому, у клопотанні про поновлення провадження у справі позивач повідомляє суд про те, що 25 квітня 2018 року на виконання вимог Закону України Про ринок електричної енергії до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені зміни в частині найменування позивача, а саме: найменування позивача Приватне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго змінено на Акціонерне товариство Чернівціобленерго, у зв`язку із чим просить суд змінити найменування позивача у справі на Акціонерне товариство Чернівціобленерго.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17 січня 2020 року поновлено провадження у справі, вирішено справу № 926/1855/16 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання 05 лютого 2020 року; заяву про закриття провадження у справі вирішено розглянути у судовому засіданні.

При цьому, 27 січня 2020 року представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою (вх. № 260) про розгляд справи без його участі, вказавши, що заяву про закриття провадження підтримує в повному обсязі.

27 січня 2020 року представник відповідача звернувся до суду із письмовим клопотанням (вх. № 281) про розгляд справи без його участі, при цьому зазначивши, що відповідач не заперечує проти задоволення заяви позивача про закриття провадження у справі.

Сторони явку належних представників у судове засідання 05 лютого 2020 року не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про місце, час та дату судового засідання.

Розглянувши подану позивачем письмову заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору та наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Положеннями частин 1, 2 статті 4 ГПК України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до письмових пояснень представника позивача, підставою для звернення до господарського суду було те, що запропонована відповідачем редакція договору оренди землі містила положення, щодо сплати одноразового внеску за фактичне користування земельною ділянкою, які на переконання позивача, не передбачені чинним законодавством.

Відтак, позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати договір оренди землі № 9938 укладеним в редакції типового договору, затвердженого Постановою КМУ Про затвердження типового договору оренди землі № 220 від 03 березня 2004 року.

Поряд з тим, із заяви про закриття провадження у справі та доданих до неї документів вбачається, що відповідачем після подання позову до суду підписано протокол розбіжностей від 27 листопада 2019 року до Договору оренди землі № 9938 від 29 лютого 2016 року та укладено договір оренди землі № 9938 з додатками №1, №3, №4, №5, №6, №7, у відповідності до якого, умови, що передбачали сплату одноразового внеску виключені.

З огляду на вищевикладене, позивач стверджує, що відсутні обставини, які слугували підставою для звернення із позовною заявою до суду (предмет спору), у зв`язку з чим звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Так, розглянувши заяву позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору та матеріали справи в сукупності, судом встановлено, що відповідачем після пред`явлення позову до суду задоволено позовні вимоги позивача, що призвело до відсутності предмету спору, а тому суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно положень частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, разом із письмовою заявою (вх. № 86) про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, позивач просить суд повернути на його користь з Державного бюджету України сплачену суму судового збору у розмірі - 1 378,00 грн.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Положеннями статті 231 ГПК України передбачено підстави закриття провадження у справі, а також вирішення питань про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, статтею 130 ГПК України визначено порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі.

Як зазначалось вище, відповідачем після пред`явлення позову до суду задоволено позовні вимоги позивача, що є підставою для закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, з урахуванням порядку розподілу судових витрат, відповідно до частини 3 статті 130 ГПК України, суд дійшов висновку, що положення ГПК України містять спеціальні норми, стосовно порядку розподілу судових витрат, якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для повернення з державного бюджету судового збору.

Керуючись статтями 4, 20, 46, 130, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Замінити найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго на Акціонерне товариство Чернівціобленерго.

2. Заяву позивача Акціонерного товариства Чернівціобленерго про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору задовольнити.

3. Закрити провадження у справі № 926/1855/16.

4. У задоволенні заяви позивача Акціонерного товариства Чернівціобленерго про повернення з державного бюджету судового збору відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Повний текст ухвали складено та підписано - "07" лютого 2020 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 ГПК України.

Суддя О.Г. Проскурняк