ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" лютого 2020 р. Справа № 903/93/20

Суддя Господарського суду Волинської області Гарбар І.О., вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) по справі №903/93/20,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2020 фізична особа - підприємець Мельничук Наталія Станіславівна звернулася з заявою про забезпечення позову до Комунального підприємства «Луцькі ринки», Луцької міської ради, в якій просять забезпечити позов шляхом зупинення дії п.4 та п.5 рішення Луцької міської ради № 69/1 від 29.01.2020 «Про припинення права постійного користування Комунальному підприємству «Луцькі ринки» земельною ділянкою»; заборонити КП «Луцькі ринки», Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо виконання п.4 (п.п.4.1 та п.п.4.2) та п.5 рішення Луцької міської ради № 69/1 від 29.01.2020, зокрема, проводити демонтаж розміщених на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій (торгових місць суб`єктів господарювання), до вступу в законну силу рішення суду по даній справі.

Заяву обґрунтовує тим, що прийняття п.4 та п.5 рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 суперечить затвердженому раніше порядку демонтажу малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій, який визначений пунктами 9.4.2, 9.4.3. та 9.4.4. Правилами благоустрою міста Луцька затвердженими Рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 №44/2.

Вказує, що в ніч з 04.02.2020 на 05.02.2020 представники Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради та невідомі особи в балаклавах із застосування важкої техніки (грейдерів та маніпуляторів) посилаючись на відповідне рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 «Про припинення права постійного користування комунальному підприємству «Луцькі ринки» земельною ділянкою» розпочали руйнацію (демонтаж) металевих конструкцій (які належать на праві приватної власності суб`єктам господарювання, серед яких є й Позивач, та знаходяться на торгівельних місцях орендованих відповідно до діючих Договорів оренди торгівельних місць) розміщених на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005.

Зазначає, що внаслідок незаконних дій представників Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради було повністю або частково пошкоджено майно декількох фізичних осіб-підприємців, які на законних підставах здійснювали торгівлю на території зазначеної ділянки. За результатом описаних вище подій було порушено кримінальну справу за ч.1 ст. 194 КК України.

Вважає, що подальше виконання оскаржуваного Рішення Луцької міської ради (яке є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування) та невжиття заходів забезпечення позову унеможливить в подальшому виконання рішення суду, оскільки у разі його подальшої реалізації воно вичерпає свою дію фактом виконання.

Крім того, у разі виконання зазначеного рішення Луцької міської ради та відповідно після знесення (демонтажу) торгівельних місць підприємців та Позивача на території земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005, у разі та задоволення позову, неможливо буде його виконати та забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача.

В даному випадку оцінюючи заяву сторони та її обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов`язав особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати власний спосіб зустрічного забезпечення. Так, Господарський процесуальний кодекс України у п.6 ч.1 ст.139 встановлює, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Зазначене вище положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення.

Натомість позивач не подав пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення повинні міститися у заяві про забезпечення позову на підставі п.6 ч.1 ст.139 ГПК України.

Відповідно до ч.7 ст.140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки в поданій заяві про забезпечення позову не міститься пропозицій щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне заяву (вх.01-60/100/20 від 05.02.2020) про забезпечення позову повернути фізичній особі-підприємцю Мельничук Наталії Станіславівні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 140, 234, 235 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

заяву (вх.01-60/100/20 від 06.02.2020) про забезпечення позову з додатками на 27 акр. у справі №903/93/20, (в тому числі квитанція 0.0..1 від 05.02.2020 на суму 1051,00 грн.) - повернути Фізичній особі-підприємцю Мельничук Наталії Станіславівні.

Ухвала набирає законної сили 10.02.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку, визначені розділом IV ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар