ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. Справа№ 910/2501/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Кравчука Г.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Браславець Ю.Ю.
За участю представників учасників процесу: згідно із протоколом судового засідання від 27.01.2020

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 (суддя Сташків Р.Б., м. Київ)

за позовом приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС", м. Дніпро

до акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 225 465,30 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 (суддя Сташків Р.Б., м. Київ) позов задоволено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи актами підтверджується передача зазначених вище запчастин СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» для проведення ремонтних робіт за загальну суму 214 320,00 грн. З форми повідомлення ВУ-22 та актів встановлення деталей вбачається, що запчастини були встановлені на вищезазначені вагони. По факту виконаних ремонтних робіт позивачем та відповідачем були складені акти виконаних робіт № 1 т/о від 05.10.2018 та акт № 4 т/о від 25.10.2018.

10.12.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 3.5-1508 в якій просив відшкодувати понесені збитки з відновлення пошкоджених вагонів в сумі 225 465,30 грн. Однак, 30.01.2019 відповідач відхилив дану претензію та зазначив, що не визнає свою вину, оскільки, відсутність авторегулятора, головної та магістральної частини повітророзподільника не є фактом пошкодження, а є ознакою викрадення. Дана позиція відповідача спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язання та відповідно до положень ст. 224 Господарського кодексу України, відповідач повинен відшкодувати збитки, які у даному випадку складаються з витрачених грошових коштів витрачених на закупівлю запасних частин в сумі 214 320,00 грн та вартості відновлювальних робіт в сумі 11 145,30 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник стверджує, що оскільки позивач не є стороною по укладеному договору (накладній) на перевезення даного вантажу, то він не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вантажу - порожніх приватних вагонів.

На думку скаржника, судом першої інстанції безпідставно визначено необхідність складення комерційних актів по фактам розукомплектування, оскільки комерційний акт складається у випадку розкрадання саме вантажу, а не рухомого складу, а оскільки обставини для складання комерційних актів по факту розукомплектування вагонів позивача відсутні, то відповідно до ст.ст. 126, 129 Статуту залізниць України відсутні і підстави для матеріальної відповідальності залізниці.

Скаржник зазначає, що хоча позивачу було відомо, що працівниками залізниці зафіксований факт несанкціонованого втручання у діяльність залізничного транспорту, а саме - крадіжка деталей з вагонів невстановленими особами, з боку позивача не здійснено жодних заходів та не надано жодних доказів щодо подачі заяви до правоохоронних органів про визнання позивача потерпілою стороною та залучення до провадження представника потерпілої особи.

Скаржник вказує на те, що розукомплектування вагонів не відповідає поняттю пошкодження відповідно до вимог ДСТу 22235-76.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі № 910/2501/19 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 призначено на 24.06.2019.

19.06.2019 від позивача через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 без змін; вказує на те, що має право пред`явлення позову до суду, як особа, майну якої завдано шкоди. Також позивач зазначає, що статус майна - чи вантаж, чи пусті вагони, для встановлення складу цивільного правопорушення принципового значення не має.

На думку позивача, положення ДСТу 22235-76 передбачають стандарти, яким має відповідати вагон для його використання, а не перелік зовнішніх факторів, які можуть пошкодити вагон.

Позивач зазначає, що для нього не має значення хто саме та як пошкоджено вагони, залізницею прийнято до перевезення вагони в справному та комплектному стані, а після здійснення перевезення - повернуто в пошкодженому (розукомплектованому) стані, що унеможливило їх подальше використання без проведення відновлювального ремонту, тому відповідач має відшкодувати позивачу завдані збитки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі № 910/2501/19 відкладено розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 на 15.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі № 910/2501/19 оголошено перерву у даній справі до 31.07.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2389/19 від 30.07.2019 у зв`язку з перебуванням суддів Михальської Ю.Б. та Чорної Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2501/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.07.2019 для розгляду справи № 910/2501/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Чорногуз М.Г., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 у справі № 910/2501/19 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Чорногуза М.Г., Тарасенко К.В.; розгляд справи № 910/2501/19 вирішено здійснити у раніше призначеному судовому засіданні 31.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 у справі № 910/2501/19 розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 відкладено на 16.09.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3662/19 від 16.09.2019 у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2501/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019 для розгляду справи № 910/2501/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 у справі № 910/2501/19 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.; розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 призначено на 30.10.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4361/19 від 30.10.2019 у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2501/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.10.2019 для розгляду справи № 910/2501/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 у справі № 910/2501/19 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Іоннікової І.А., Кравчука А.Г.; розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 призначено на 04.12.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4822/19 від 04.12.2019 у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2501/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.12.2019 для розгляду справи № 910/2501/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі № 910/2501/19 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів Кравчука А.Г., Тарасенко К.В.; розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 призначено на 16.12.2019.

16.12.2019 розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/2501/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 у справі № 910/2501/19 розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 призначено на 27.01.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 27.01.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 - без змін.

В судове засідання 27.01.2020 не з`явився представник відповідача, який повідомлявся завчасно та належним чином про час, місце та дату судового засідання, про причини нез`явлення суд не повідомив.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Частиною 12 статті 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що їх явка обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи у присутності представників скаржника та відповідача.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з вересня по жовтень 2018р. відповідачем здійснювались перевезення вантажів в приватних піввагонах: № 56674617 - залізнична накладна № 42789909 від 25.09.2018, № 56681067, 53572749 - залізнична накладна № 47624614 від 30.09.2018, № 56671670, 56853302, 52738002 - залізнична накладна № 52029857 від 28.09.2018, № 53572426 - залізнична накладна № 52025632 від 27.09.2018, № 53518122 - залізнична накладна № 4757137 від 28.09.2018, № 52738101 - залізнична накладна № 47523568 від 27.09.2018, № 53543625 - залізнична накладна № 47523584 від 27.09.2018, № 58925843 - залізнична накладна № 47593348 від 29.09.2018, № 58926064 - залізнична накладна № 47593397 від 29.09.2018, № 58926221 - залізнична накладна № 47669437 від 01.10.2018, № 58925629 - залізнична накладна № 47669239 від 24.09.2018, № 58925546 - залізнична накладна № 47396452 від 24.09.2018, № 53466124 - залізнична накладна № 52047305 від 29.09.2018, № 56671928 - залізнична накладна № 52127784 від 03.10.2018, № 56689789 - залізнична накладна № 47679055 від 01.10.2018, № 53578399 - залізнична накладна № 47678651 від 01.10.2018, які знаходяться в оперативному управлінні позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статутом залізниць України (далі - Статут) визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно із ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п.5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613, перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Згідно ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами пункту 3.4. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Як вбачається із матеріалів справи, 01.10.2018 у складі потягу № 41510-082-46770 на станцію Інгулець РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибув вагон № 56674617; 02.10.2018 у складі потягу № 46710-423-46720 на станцію Кривий Ріг РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№ 53572749, 56681067; 02.10.2018 у складі потягу № 46710-410-46720 на станцію Кривий Ріг РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№ 53518122, 52738101, 53543625; 03.10.2018 у складі потягу № 46000-600-45720 на станцію Рядова РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№58925843, 58926064; 03.10.2018 у складі потягу № 46000-744-45720 на станцію Рядова РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№ 58926221, 58925629, 58925926; 03.10.2018 у складі потягу № 46000-573-45720 на станцію Рядова РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№ 58926197, 58925694; 04.10.2018 у складі потягу № 46580-001-46720 на станцію Кривий Ріг РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибув вагон № 53466124; 11.10.2018 у складі потягу № 46660-057-46720 на станцію Кривий Ріг РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибув вагон № 56671928; 07.08.2018 у складі потягу № 46710-651-46720 на станцію Кривий Ріг РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№ 56689789, 53578399. Вищезазначені вагони прибули в пошкодженому стані та були направлені працівниками Експлуатаційного депо Батуринська регіональна філія «Придніпровська залізниця» на технічне обслуговування у зв`язку із відсутністю головної частини повітророзподільника, на підставі чого були оформлені відповідні повідомлення про ремонт.

Також, 02.10.2018 у складі потягу № 48620-026-46720 на станцію Кривий Ріг РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибули вагони №№ 56671670, 56853302, 53572426 в пошкодженому стані, а саме: відсутня головна частина повітророзподільника, про що видані повідомлення форми ВУ-23М від 02.1-.2018 та 03.10.2018 у складі потягу № 46000-345-45720 на станцію Рядова РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прибув вагон № 58925546 в пошкодженому стані, а саме: відсутня магістральна частина повітророзподільника, про що видано повідомлення форми ВУ-23М № 903 від 03.10.2018.

Згідно із п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці № 256-Ц від 28.10.1997 забороняється ставити в склад потягу вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ, авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Відповідно до п. 6.2.1. зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в состав поїзду.

Із матеріалів справи вбачається, що для виконання ремонтних робіт вагонів, відповідно до Правил та телеграфної вказівки, їх було відправлено до Експлуатаційного вагонного депо Батуринська РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» в поточний ремонт з відчеплення (ТО-2).

Однак, у зв`язку із тим, що ремонт вагонів тривалий час не здійснювався, позивач надав гарантійний лист з проханням організувати проведення ремонтних робіт за власний рахунок.

Позивачем здійснено оплату рахунку № 13/253 від 03.10.2018, який виставлений Експлуатаційним вагонним депо Батуринської РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на проведення оплати за виконання робіт з технічного обслуговування за вересень місяць на загальну суму 362 000,00 грн., що підтверджуються платіжними дорученнями за № 2043 від 04.10.2018, № 600021756 від 05.10.2018, № 600021674 від 08.10.2018, № 2176 від 25.10.2018, всього вартість виконаних робіт без урахування вартості запчастин склала 11 145,30 грн.

У зв`язку із відсутністю у вагоноремонтному підприємстві необхідних для ремонту запчастин, позивач придбав нові головні частини повітророзподільника в кількості 45 шт. та магістральних частин повітророзподільника в кількості 20 шт. у ТОВ «Об`єднання Євротрейд» та укладено відповідні договори.

Позивач згідно із видатковими накладними:

- № 9 придбав головну частину повітророзподільника 270.023-1 в кількості 30 шт., вартістю 252 000,00 грн, а актом приймання-передачі від 14.09.2018 до договору № 1310пст від 13.10.2017 підтверджується передача товару, а платіжним дорученням № 600021692 від 18.09.2018 підтверджується його оплата;

- № 8 придбав головну частину повітророзподільника 270.023-1 в кількості 15 шт., вартістю 126 000,00 грн, актом приймання-передачі від 27.09.2018 до договору № 1310пст від 13.10.2017 підтверджується передача товару, а платіжним дорученням № 600021650 від 07.09.2018 підтверджується його оплата;

- № 1 придбав магістральну частину повітророзподільника 483А.010.-01 в кількості 20 шт., вартістю 182 400,00 грн, актом приймання-передачі від 09.10.2018 до договору №1310пст від 13.10.2017 підтверджується передача товару, а платіжним дорученням № 108 від 12.10.2018 підтверджується його оплата.

Згідно із наявними у матеріалах справи актами, вищезазначені запчастини на загальну суму 214320,00 грн. були передані СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» для проведення ремонтних робіт, які, в подальшому, були встановлені на вищезазначені вагони, що підтверджується повідомленням ВУ-22 та актів встановлення деталей.

Факт виконання ремонтних робіт підтверджується актами виконаних робіт № 1 т/о від 05.10.2018 та № 4 т/о від 25.10.2018.

10.12.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 3.5-1508 в якій просив відшкодувати понесені збитки з відновлення пошкоджених вагонів в сумі 225 465,30 грн, однак, 30.01.2019 відповідач відхилив дану претензію та зазначив, що не визнає свою вину, оскільки, відсутність авторегулятора, головної та магістральної частини повітророзподільника не є фактом пошкодження, а є ознакою викрадення.

Однак, дана позиція відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України.

Враховуючи викладене, відповідач повинен відшкодувати збитки, які у даному випадку складаються з грошових коштів витрачених на закупівлю запасних частин в сумі 214 320,00 грн та вартості відновлювальних робіт в сумі 11 145,30 грн.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

За приписами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

При цьому, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 у справі № 6-469св10.

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Положеннями статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна - зазначених вище вагонів, завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення збитків, а саме: грошових коштів витрачених на закупівлю запасних частин в сумі 214 320,00 грн та вартості відновлювальних робіт в сумі 11 145,30 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону до складу потягу, а прийнявши вагони до перевезення відповідач підтвердив їх належний технічний стан та комплектність на станції відправлення.

Твердження скаржника про те, що позивач не є стороною по укладеному договору (накладній) на перевезення даного вантажу, а отже і не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вантажу - порожніх приватних вагонів, спростовується тим, що позивач є власником (орендарем) порожніх вагонів, що не заперечується скаржником, а зі змісту накладних слідує, що спірні вагони перебувають в оренді у позивача, а тому саме він є платником за надані залізницею послуги з їх перевезення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що звернення до правоохоронних органів щодо розукомплектування власних вагонів для реалізації своїх прав як потерпілої сторони на відшкодування заподіяної майнової шкоди, не є предметом розгляду у даному спорі. Звернення із заявою до правоохоронних органів не звільняє відповідача від відшкодування збитків спричинених через його дії/бездіяльність.

Відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону до складу потягу. Пошкодження сталось внаслідок неправомірних дій/бездіяльності відповідача по незабезпеченню цілісності вагонів під час здійснення перевезень та знаходження вагонів у фактичному володінні відповідача.

Твердження скаржника про необхідність складення комерційних актів є безпідставним, оскільки відповідно до п. 4 телеграфної вказівки відповідача № Ц-4-26/1518-18 від 14.05.2018, після переведення розукомплектованого вагону у неробочий парк ВЧД організовує та здійснює відновлення його технічного стану. При цьому крім обов`язкового повідомлення засобами телефонного зв`язку до НПУ за номером 102 та складання акту ГУ-23 оформлюється повідомленням про несправність вагону форми ВУ-23М та складається акт про пошкодження вагону форми ВУ-25М, натомість слід зазначити, що позивачем були надані повідомлення про несправність вагону форми ВУ-23М, а відповідачем надані акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, що свідчать про те, що вагони були розукомплектовані на шляху прямування та прибули на станцію призначення пошкодженими.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 та для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 залишити без змін.

3. Справу № 910/2501/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний - 03.02.2020.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Г.А. Кравчук

К.В. Тарасенко