РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2020Справа № 910/16688/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

про стягнення 27412,83 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення 27412,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.10.2018 у місті Умань по вул. Незалежності, буд. 35 відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , якому позивач, як страховик виплатив, страхове відшкодування в розмірі 23177,39 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування суми понесених збитків. Враховуючи, що відповідачем не було виконано свої зобов`язання в частині повної оплати суми понесених збитків позивач просить стягнути з відповідача суму основної грошової заборгованості в розмірі заборгованість в розмірі 21177,39 грн, а також 5224,14 грн пені, 553,52 грн інфляційних втрат та 457,78 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 13.12.2019, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 23.12.2019 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 02.01.2020. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 28.12.2019.

Відповідач у поданому о суду відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що за наслідками зазначеної ДТП на замовлення останнього було проведено транспортно-трасологічне дослідження з метою визначення механізму утворення пошкоджень на транспортних засобах, які були учасниками ПТП. Так за наслідками проведення зазначеного дослідження експертом було складено Висновок №2 від 23.01.2019 у якому зазначено, що автомобілі марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 отримали ушкодження, які не могли бути спричинені розглядуваною ДТП. З огляду на викладене відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

09.01.2020 від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» надійшла заява про залучення останнього до участі у справі як правонаступника відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено, замінено відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на його правонаступника - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група».

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» у поданих до суду письмових поясненнях також заперечило проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у відзиві на позов.

Позивач проти зазначених доводів відповідача заперечив зазначивши, що матеріали справи містять докази настання зазначеної ДТП, докази вини водія автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 у скоєнні зазначеної ДТП та докази пошкодження вказаних транспортних засобів саме в результаті вказаної пригоди, а наданий відповідачем висновок експерта не може вважатись висновком судової експертизи в розумінні ГПК України, а також оскільки вказаний висновок складено за результатами дослідження виключно фотознімків пошкоджених транспортних засобів без фактичного дослідження транспортних засобів, останній не може вважатись належним та допустимим доказом у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №AZ11-827635, за умовами якого застраховано, автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №849002, 22.10.2018 по вул. Незалежності, 35 в м. Умань, Черкаської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.14.6.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Згідно з постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.12.2018 по справі №705/4766/18, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №AZ11-827635, від 28.09.2018, на підставі страхового акту №301704/34/2018 від 07.11.2018, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу в розмірі 23177,39 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №106312 від 08.11.2018.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі ремонтної калькуляції №16352_34 від 30.10.2018, складеної на основі комп`ютерної програми Audatex, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 29987,12 грн.

Дані, ремонтної калькуляції №16352_34 від 30.10.2018, складеної на основі комп`ютерної програми «Audatex», відповідають встановленим в п.4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року.

Визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеній на основі комп`ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки калькуляція складалась на основі комп`ютерної програми Audatex, яка рекомендована п.59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4666836 у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група».

З наявного в матеріалах справи копії Полісу №АМ/4666836 вбачається що вказаний поліс обов`язкового страхування був чинний на момент скоєння ДТП (22.10.2018). Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн, франшиза - 2000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №AZ11-827635 від 28.09.2018, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» із вимогою №290 від 28.11.2018 про виплату страхового відшкодування, яка була отримана останнім 30.11.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

У відповідь на вказану вимогу, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» листом №К-025/19 від 25.01.2019 повідомило у виплаті суми страхового відшкодування пославшись на Висновок №2 від 23.01.2019 транспортно-трасологічного дослідження визначення механізму утворення пошкоджень на транспортних засобах, проведеного на замовлення останнього, зазначивши, що пошкодження, які наявні у вказаних транспортних засобах не могли бути спричинені розглядуваною ДТП. З огляду на викладене позивачу було відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування.

З цих же підстав відповідач та його правонаступник в ході розгляду справи заперечували проти задоволення позовних вимог.

Так стосовно вказаних тверджень відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах справи наявний Висновок №2 від 23.01.2019, складений експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем, за наслідками проведеного експертного дослідження обставин та механізму пригоди за участі автомобілів марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 , за наслідками ДТП, що сталася 22.10.2018 у місті Умань. Вказане дослідження проведено на замовлення відповідача.

Як вбачається із висновків вказаного дослідження, комплекс механічних ушкоджень, наявність яких зафіксована, згідно даних 22.10.2018 у місті Умані по вул. Незалежності, 35 на транспортних засобах марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 не могли утворитись внаслідок описаного механізму пригоди їх водіями, так як не співпадають по висоті, локалізації та направленню.

Разом з тим, судом встановлено, що вказане експертне дослідження було проведено експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем на підставі наданих відповідачем фото пошкоджених транспортних засобів, копій пояснень водіїв про обставини ДТП та копій заяв про настання страхового випадку, без безпосереднього огляду пошкоджених транспортних засобів та місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

За приписами ст.104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, дослідивши складений судовим експертом висновок та проаналізувавши пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку про відхилення висновку №2 від 23.01.2019, складеного експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем, оскільки вказаний висновок не ґрунтується на дійсних обставинах справи, експертне дослідження проведено без належної перевірки наданої експерту інформації та без дослідження доказів, необхідних для встановлення дійсних обставин справи, зокрема зазначене дослідження проведено експертом виключно по фотознімкам пошкоджених транспортних засобів без фактичного їх огляду, що ставить під сумнів дійсність та обґрунтованість висновків експерта, крім того при замовленні вказаного дослідження експерта не було повідомлено про кримінальну відповідальність, передбачену Кримінальним кодексом України за дачу завідомо неправдивого висновку.

З огляду на викладене судом відхиляється наданий відповідачем Висновок №2 від 23.01.2019, складений експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем, за наслідками проведеного експертного дослідження обставин та механізму пригоди за участі автомобілів марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 .

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.89 Господарського процесуального кодексу України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Утім суд зазначає, що в ході розгляду справи сторонами не заявлялось клопотань про призначення судової експертизи у справі.

Крім того вина водія автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 встановлена постановою суду, яка набрала законної сили, а доказів наявності пошкоджень на автомобілі «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_2 до ДТП відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Частиною 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, суд зазначає, що оскільки відповідачем не надано інших належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, докази які надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог визнаються судом більш вірогідними.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 21177,39 грн.

Разом з тим, щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 457,78 грн та інфляційних втрат в сумі 553,52 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за визначений позивачем період, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5224,14 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код 30859524) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код 30115243) суму страхового відшкодування в розмірі 21177 (двадцять одна тисяча сто сімдесят сім) грн 39 коп., інфляційні втрати в сумі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) грн 52 коп., 3% річних в розмірі 457 (чотириста п`ятдесят сім) грн 78 коп., пеню в сумі 5224 (п`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн 14 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 03.02.2020.

Суддя Я.В. Маринченко