ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуСправа № 912/3701/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №912/3701/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді, вул. Нова, 80-А, м. Долинська, Кіровоградська область, 28500

про стягнення 22 027,28 грн

Представники сторін участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі АТ НАК "Нафтогаз України", позивач) до Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді (далі - КП "Долинське міське комунальне господарство", відповідач) про стягнення 22 027,28 грн, з яких 15 003,64 грн пені, 1 607,53 грн 3% річних, 5 416,11 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання договору постачання природного газу №1866/1617-КП-18 від 28.10.2016 в частині оплати товару.

Ухвалою від 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/3701/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 10.01.2020, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

09.01.2020 до суду надійшов відзив на позов, де зазначено клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині штрафних санкцій на 90%. Відповідач щодо позовних вимог вказує наступне. Несвоєчасна оплата за використаний на потреби теплопостачання природний газ, що стала наслідком нарахування штрафних санкцій вказаних в позові, виникла з незалежних від КП "Долинський Міськкомунгосп" обставин, а саме внаслідок несвоєчасної сплати населенням, бюджетними організаціями та іншими споживачами плати за отримані послуги з теплопостачання. Проте, комунальне підприємство в найкоротші терміни, при наявності першої можливості виконало свої договірні зобов`язання за Договором на постачання природного газу №1866/1617-КП-18 від 28.10.2016 року та провело повний розрахунок з позивачем за отриманий природний газ в 2016-2017 роках протягом 2017 року.

10.01.2020 господарським судом розпочато розгляд справи по суті та в судовому засіданні оголошено перерву на 29.01.2020, про що постановлено протокольну ухвалу.

13.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив з запереченнями проти зменшення розміру штрафних санкцій. Позивач просить при розгляді питання зменшення пені врахувати значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств споживачів, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019 та 2019/2020 років. Нафтогаз виконує покладені на нього урядом спеціальні обов`язки в повній мірі, незважаючи на збитки внаслідок виконання таких обов`язків та накопичення боргів за газ значною частиною цих контрагентів. Продаж та постачання природного газу на умовах ПСО принесли компанії збиток у розмірі майже 2,9 млрд грн. Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020р. Крім того, держава, покладаючи на AT "НАК "Нафтогаз України" спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків.

22.01.2020 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, де зазначено зокрема, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Відповідач просить суд при винесенні рішення врахувати інтереси обох сторін, співрозмірність неустойки ступеню виконання зобов`язання відповідачем, співвідношення розміру пені і понесених позивачем збитків у зв`язку з порушенням відповідачем свого зобов`язання, значну заборгованість населення перед відповідачем за споживання теплової енергії, значення діяльності відповідача для забезпечення міста теплом, а також те, що заборгованість за спожитий природний газ відповідачем сплачена в повному обсязі, зменшити на 90% розмір штрафних санкцій нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором на постачання природного газу №1866/1617-КП-18 від 28.10.2016.

27.01.2020 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі без участі повноваженого представника.

В судовому засіданні 29.01.2020 сторони своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористались, уповноважених представників не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 29.01.2020 за відсутності представників сторін.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Дата набрання чинності постанови - 20.03.2019.

28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та КП "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді (Споживач) укладено Договір постачання природного газу №1866-1617-КП-18 (далі - Договір, а.с. 16-25 ), за змістом п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) (п.1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 по 31 березня 2017 (включно) природний газ обсягом до 99 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис.куб.м), згідно наведеної у п. 2.1. таблиці.

Згідно з п. 3.1. Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з підземних сховищ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 4.1. Договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494.

За умовами п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором з 01 жовтня 2016 становить 5916,00 грн, крім того податок на додану вартість (20%) - 1 1836,20 грн.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу з ПДВ - 7 099,20 грн.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом п. 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 до 31 березня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

До договору сторонами підписано Додаткові угоди №1 від 28.10.2016, №2 від 22.11.2016, № 3 від 21.12.2016, № 4 від 23.01.2017, № 5 від 24.01.2017, № 6 від 24.02.2017, де зокрема змінено ціну газу за Договором.

На виконання умов договору позивач протягом періоду з жовтня 2017 по січень 2017, березень 2017 включно поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 469160,73 грн, що підтверджується наступними актами приймання - передачі природного газу (а.с. 33-37):

- від 31.10.2016 на суму 54 095,90 грн;

- від 30.11.2016 на суму 50 594,26 грн;

- від 31.12.2016 на суму 145 904,98 грн;

- від 31.01.2017 на суму 141 400,13 грн;

- від 31.03.2017 на суму 77 165,46 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Між тим, як повідомляє позивач, відповідач розрахувався за поставлений природний газ з порушенням встановлених договором строків, що є порушенням зобов`язання, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу слідуюче:

1) пеню в розмірі 15 003,64 грн та 3% річних в розмірі 1 607,53 грн, з яких:

- на суму боргу 54 095,90 грн за період з 26.11.2016 по 12.12.2016 нараховано 703,54 грн пені, 75,38 грн 3% річних;

- на суму боргу 44 095,90 грн за період з 13.12.2016 по 19.12.2016 нараховано 236,14 грн пені, 25,30 грн 3% річних;

- на суму боргу 39 095,90 грн за період з 20.12.2016 по 28.02.2017 нараховано 2 128,40 грн пені, 228,04 грн 3% річних;

- на суму боргу 50 594,26 грн за період з 27.12.2016 по 28.02.2017 нараховано 2 483,44 грн пені, 266,09 грн 3% річних;

- на суму боргу 145 904,98 грн за період з 26.01.2017 по 28.02.2017 нараховано 3 805,52 грн пені, 407,73 грн 3% річних;

- на суму боргу 135 595,14 грн за період з 01.03.2017 по 13.03.2017 нараховано 1 352,24 грн пені, 144,88 грн 3% річних;

- на суму боргу 125 595,14 грн за 14.03.2017 нараховано 96,35 грн пені, 10,32 грн 3% річних;

- на суму боргу 105 595,14 грн за період з 15.03.2017 по 16.03.2017 нараховано 162,01 грн пені, 17,36 грн 3% річних;

- на суму боргу 95 595,14 грн за період з 17.03.2017 по 20.03.2017 нараховано 293,33 грн пені, 31,43 грн 3% річних;

- на суму боргу 85 595,14 грн за період з 21.03.2017 по 23.03.2017 нараховано 196,99 грн пені, 21,11 грн 3% річних;

- на суму боргу 35 595,14 грн за період з 24.03.2017 по 26.03.2017 нараховано 81,92 грн пені, 8,78 грн 3% річних;

- на суму боргу 141 400,13 грн за період з 28.02.2017 по 26.03.2017 нараховано 2 928,73 грн пені, 313,79 грн 3% річних;

- на суму боргу 126 995,27 грн за 27.03.2017 нараховано 97,42 грн пені, 10,44 грн 3% річних;

- на суму боргу 96 995,27 грн за 28.03.2017 нараховано 74,41 грн пені, 7,97 грн 3% річних;

- на суму боргу 94 690,16 грн за період з 29.03.2017 по 02.04.2017 нараховано 363,20 грн пені, 38,91 грн 3% річних;

2) інфляційні втрати в розмірі 5 416,11 грн, з яких:

- з суми боргу 39 095,90 рн за період з грудня 2016 по лютий 2017 включно нараховано 1 184,60 грн інфляційних втрат;

- з суми боргу 50 594,26 грн за період з січня по лютий 2017 нараховано 1 068,04 грн інфляційних втрат;

- з суми боргу 145 904,98 грн за лютий 2017 року нараховано 1 459,05 грн інфляційних втрат;

- з суми боргу 94 690,16 грн за період березень 2017 року нараховано 1 704,42 грн інфляційних втрат.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Позивач здійснив нарахування індексу інфляції за зобов`язаннями жовтня 2016 в сумі 1184,60.

Проте суд вважає помилковим те, що позивач здійснив додаткове нарахування інфляції на інфляцію, а не лише на суму основної заборгованості, оскільки індекс інфляції за січень, лютий 2017 року позивачем розраховано виходячи з суми боргу за грудень 2016 року (39447,76 грн), до якого вже включено інфляційні втрати за попередній період (351,86 грн).

Суд враховує останню правову позицію, викладено в постанові ВС від 14.01.2020 у справі № 924/532/19.

Так, в цій справі зазначено, що "26. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

27. Відповідно до частин 1, 5 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

28. Отже, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

29. Враховуючи положення статей 3, 509, 625 ЦК України, за змістом яких передбачається правомірне нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період, касаційна інстанція відхиляє безпідставне твердження скаржника про те, що під час нарахування інфляційних втрат урахуванню (обчисленню) підлягає не тільки основний борг, а й сума, на яку збільшився цей борг за попередні періоди внаслідок інфляційних процесів.

Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13, від якої колегія суддів не вбачає підстав відступати".

Суд перевірив розрахунок 3% річних (а.с. 11-13) та вважає його обґрунтованим, а суму нарахованих 3% річних у розмірі 1 607,53 грн такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

В частині інфляційних втрат, з урахуванням наведеної вище позиції, за розрахунком суду, здійсненого за допомогою програми "ЛІГА", інфляційні, нараховані на суму 39095,90 грн за період з грудня 2016 року по лютий 2017 року складають - 1184,61 грн, що не вплинуло на загальний розрахунок.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача 5 416,11 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

В силу вимог частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

У п. 8.2 Договору сторони узгодили, що у разі невиконання споживачем п.п. 6.1. та 6.6. Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача підлягає стягненню пеня за загальний період з 26.11.2016 по 02.04.2017, розрахована за кожним актом окремо, у загальному розмірі 15 003,64 грн.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені порушень норм чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 15 003,64 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині штрафних санкцій.

КП "Долинське міське комунальне господарство" зазначає, що заборгованість споживачів за отримані послуги з теплопостачання становить 7 947 540,88 грн, що підтверджено довідкою № 1987/01-08 від 28.12.2019.

Разом з тим, вина комунального підприємства в несвоєчасному проведенні розрахунків за отриманий природний газ повністю відсутня, так як несвоєчасна оплата за використаний на потреби теплопостачання природний газ виникла внаслідок несвоєчасної сплати населенням, бюджетними організаціями та іншими споживачами плати за отримані послуги з теплопостачання.

Відповідач є єдиним надавачем послуги централізованого теплопостачання в місті Долинська, контрагентами якого є населення, дитячі садки, школи, лікарня, інші бюджетні установи та організації, і стягнення штрафних санкцій з підприємства, враховуючи й до того тяжкий фінансовий стан підприємства, може призвести до техногенної катастрофи в місті, особливо враховуючи той факт, що на даний час триває опалювальний сезон і комунальному підприємство необхідно здійснювати розрахунки за отриманий природний газ в опалювальному сезоні 2019-2020 років.

Комунальним підприємством несвоєчасно проводилася оплата за отриманий природний газ перш за все у зв`язку з значною затримкою субвенції на надання пільг та житлових субсидій населенню, які перераховувались відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою КМУ № 20 від 11.01.2005, що й призвело до несвоєчасного виконання комунальним підприємством своїх зобов`язань по оплаті поставленого природного газу.

Статтею 233 ГК України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Водночас, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з приписами частини 3 статті 551 ЦК України, право суду щодо зменшення розміру неустойки розширено: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи, тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 ГПК України .

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18.

Державна політика у сфері житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 3 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" базується на принципах забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги на умовах самофінансування та досягнення рівня економічно-обґрунтованих витрат на їх виробництво, а також регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

КП "Долинське міське комунальне господасртво" є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому будь-які прострочення споживачів в оплаті послуг теплової енергії тягнуть для відповідача додаткові витрати, що виходять за межі визначеної тарифами вартості послуг.

Крім того, наразі триває опалювальний сезон 2019-2020 і наявність заявленої до стягнення суми пені, може призвести до неможливості своєчасного розрахунку за отриманий природний газ, що може бути причиною неналежного постачання опалення організаціям, зокрема школам, дитячим садочкам, дитячо - юнацькому центру та медико - санітарній частині.

Приймаючи до уваги заперечення позивача, суд зазначає, що ним не надано доказів виникнення у нього значних збитків, за винятком інфляційних збитків, що нараховані згідно статті 625 ЦК України та стягнені з відповідача за цим судовим рішенням.

Відтак, нарахована позивачем до стягнення пеня визнається судом "значним стягненням" у порівнянні з невстановленими збитками кредитора (позивача) у справі.

При цьому, суд бере до уваги, що позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, АТ НАК "Нафтогаз України", як підприємство державного сектору економіки, є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу, може призвести до значних соціально та економічно негативних наслідків для держави.

Разом з тим, відповідачем сплачено основну суму заборгованості позивачу протягом 2017 року. Відповідач, як на причину несплати такої заборгованості, посилається на несвоєчасну сплату населенням, бюджетними організаціями та іншими споживачами плати за отримані послуги з теплопостачання, а також на затримку надходження субвенції на надання пільг та житлових субсидій населенню.

За таких обставин, господарський суд, дотримуючись принципів справедливості, пропорційності у господарському судочинстві, збалансованості інтересів сторін, задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50%, що дорівнює 7 501,82 грн.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 у справі №922/2932/18 та від 01.08.2019 у справі №922/2772/18.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00 покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Долинське міське комунальне господарство" при Долинській міській раді (вул. Нова, 80-А, м. Долинська, Кіровоградська область, 28500, і.к. 36188893) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, і.к. 20077720) - 7501,82 грн пені, 1 607,53 грн 3% річних, 5 416,11 грн інфляційних втрат, а також 1921,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.02.2020.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.