ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. Справа № 924/766/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон", м.Хмельницький

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка", м.Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляпостачбуд", м.Хмельницький

про стягнення 103 403,00 грн.

Представники сторін:

позивача: Білозор Г.Г. - представник згідно довіреності № 01-03/336 від 05.08.2019р.

відповідача: не з`явився

третьої особи: Баштанюк А.М. - директор

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Хмельницькзалізобетон", м. Хмельницький до Обслуговуючого кооперативну "Житлово - будівельний кооператив "Кудрянка", м. Хмельницький про стягнення 89 794,02 грн., з яких 84078,05 грн. - основна заборгованість, 5 128,76 грн. - пені, 422,00 грн. - 3% річних та 165, 21 грн. - інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.04.2019 року між сторонами укладено договір поставки товару №88-19з, за умовами якого позивач зобов`язався поставляти відповідачу товар (бетонні суміші та розчини, залізобетонні вироби та інші будівельні матеріали), а відповідач зобов`язався своєчасно прийняти товар та здійснити його оплату на умовах договору. Пунктом 7.5 договору передбачено, що замовник (відповідач) здійснює 100% попередньої оплати кожної замовленої партії товару згідно договору на підставі наданого постачальником (позивачем) рахунку. Згідно усного звернення відповідача, позивач здійснив поставку (відвантаження) товару без надходження попередньої оплати від відповідача. За період співпраці по вказаному договору відповідачу було реалізовано товару на суму 94078,05грн. згідно видаткових накладних. Розрахунок за отриманий товар відповідач здійснив 04.06.2019 лише на суму 10000,00грн. Решта суми залишилась не оплаченою, у зв`язку із чим позивач звертався до відповідача із вимогою про оплату №01-03/287 від 12.06.2019. Позивач вказує, що станом на дату подачі позовної заяви сума заборгованості відповідача за отриманий товар становить 84078,05грн., що і стало підставою для подання даного позову та нарахування пені, інфляційних та 3% річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.07.2019 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Вибодовському О.Д.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду суддею Вибодовським О.Д., відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно ухвали суду від 03.10.2019 задоволено клопотання сторін ТОВ "Хмельницькзалізобетон" та Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка" про надання згоди на проведення процедури врегулювання спору за участі судді та призначено процедуру врегулювання спору за участю судді. Провадження у справі зупинено до 03 листопада 2019 року.

У відповідності до ухвали суду від 05.11.2019 припинено врегулювання спору за участю судді, поновлено провадження у справі та передано господарську справу №924/766/19 для визначення іншого судді в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.11.2019 року позов Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон", м.Хмельницький до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка", м.Хмельницький про стягнення 89 794,02 грн. передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 08.11.2019 року суддею Субботіною Л.О. справу №924/766/19 прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 27.11.2019.

Ухвалою суду від 27.11.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляпостачбуд" м. Хмельницький, підготовче засідання відкладено на 10.12.2019р.

Згідно ухвали суду від 10.12.2019р. підготовче засідання відкладалось на 18.12.2019р.

Ухвалою суду від 18.12.2019р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 84078,05грн., пеню в розмірі 17320,00грн., 3% річних в сумі 1423,50грн. та 581,45грн. інфляційних. Також суд продовжив строк підготовчого провадження у справі №924/766/19 на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 13.01.2020.

Відповідно до ухвали суду від 13.01.2020 закрито підготовче провадження у справі №924/766/19, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.01.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 27.01.2020 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач в підготовчих засіданнях та в судових засіданнях при розгляді справи по суті присутнім не був. У надісланому до суду 12.08.2019 відзиві на позов, вказує, що за умовами укладеного між сторонами договору замовник повинен надавати постачальнику попередню місячну заявку поставок не пізніше ніж за 7 днів до початку нового календарного місяця. Такого замовлення відповідач позивачу не надсилав, що унеможливлює поставку товару. Звертає увагу, що за умовами договору поставка здійснюється таким чином: письмове замовлення товару - погодження замовлення позивачем - рахунок на кожну партію товару - 100% оплата замовленого товару - підписана сторонами видаткова накладна. Враховуючи, що позивач не дотримався вказаної процедури, він безпідставно посилається на договір як на підставу для звернення до суду за захистом своїх прав. Крім того, відповідач вказує, що позивач безпідставно посилається на видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, як на підтвердження факту поставки товару. У всіх товарно-транспортних накладних визначено, що товар відпускається за довіреністю вантажоотримувача №5 від 13.05.2019, проте в кожній визначаються різні водії, які отримують товар. Дві товарно-транспортні накладні містять прізвище водія ОСОБА_1 ., при цьому містять різні підписи. Звертає увагу, що видаткова накладна № 6545 від 16.05.2019р. містить запис ручкою, що неприпустимо для такого типу документів. Зазначає, що копії видаткових накладних та товарно-транспортних накладних суперечать один одному, не відповідають вимогам чинного законодавства, тому не можуть свідчити про факти господарських операцій.

Представник позивача у відповіді на відзив від 05.09.2019 зазначає, що між сторонами не існує інших укладених господарських договорів, окрім договору поставки № 88-19з від 11.04.2019р. Товаром, який поставлявся відповідачу, є бетон. Особливістю даного виду товару є те, що він виробляється безпосередньо перед завантаженням товару на транспорт відповідача, і попереднього виготовлення та зберігання не потребує. Видаткові накладні, які є підставою для передачі товару, були сформовані позивачем на усне замовлення відповідача. Товар було відвантажено без попередньої оплати всупереч умов, викладених у договорі, однак згідно ч.4 ст.538 ЦК України відповідач не звільняється від обов`язку здійснити розрахунок за отриманий товар. Звертає увагу, що товар передавався відповідачу на території позивача окремими партіями на умовах п. 5.2 договору із залученням перевізника ТОВ "Поділляпостачбуд", що підтверджується товарно-транспортними накладними. Крім того, вказує, що наявність або відсутність окремих документів, як і певні недоліки у їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Представник третьої особи в судовому засіданні 27.01.2019 та у письмових поясненнях від 06.12.2019 вказує, що між ним та відповідачем було укладено договір транспортного експедирування №ЗЕ-71 від 06.05.2019, на виконання якого відповідачу надано послуги по поставці вантажів на будівельний майданчик останнього. Отримання та перевезення товару здійснено відповідно до товарно-транспортних накладних. Підтвердженням факту надання послуг є акти наданих послуг.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

11.04.2019р. між товариством з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" (далі - постачальник) та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка" (далі - замовник) укладено договір поставки товару №88-19з (далі - договір), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити замовнику замовлений товар (бетонні суміші та розчини, залізобетонні вироби та інші будівельні матеріали, далі - товар або продукція), відповідно до умов даного договору, а замовник зобов`язується своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити його оплату на умовах даного договору.

Кількість товару, що підлягає виготовленню та поставці замовнику, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами визначаються у заявках замовника, рахунках-фактурах постачальника та видаткових накладних (п. 2.1 договору).

Згідно п. 2.2 договору загальна кількість товару, що передається постачальником за цим договором, визначається у видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість договору визначається сумарною вартістю всіх підписаних сторонами видаткових накладних протягом терміну дії договору.

Замовник оплачує товар за цінами, діючими на момент укладання договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2 договору).

Пунктом 5.1 договору сторони визначили, що замовник повинен надавати постачальнику місячну заявку поставок не пізніше ніж за 7 календарних днів до початку нового календарного місяця. Поставка товару здійснюється постачальником в строки, що визначені замовником в письмових замовленнях та погоджені постачальником. Сторони погодились, що письмові заявки та/або зміни до них надсилаються факсимільним зв`язком з підтвердженням отриманого замовлення уповноваженою особою постачальника або по телефону.

За умовами п. 5.2 договору товар, згідно даного договору постачається постачальником окремими партіями на умовах FСА/Франко-перевізник/ (місце зазначене): Склад Постачальника - м. Хмельницький вул. Заводська, 80 або вул. Чорновола, 31 (у відповідності з "Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року). При цьому, зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними після того, як він надав замовнику товар на своєму підприємстві.

Обсяг і асортимент окремих поставок, визначається за взаємною згодою сторін (п. 5.3 договору).

Датою поставки та переходу до замовника права власності на товар є дата фактичної передачі товару постачальником замовникові згідно видаткових накладних (п. 5.4 договору).

Згідно п. 5.5 договору передача товару здійснюється за накладною, в якій вказується найменування, кількість, узгоджена ціна та загальна вартість товару, що поставляється.

У відповідності до п. 6.1.2 договору замовник зобов`язаний оплатити вартість товару на умовах, вказаних в розділі 7 цього договору.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що ціна товару, що входить у партію поставки, вказується у рахунку-фактурі та видаткових накладних.

Оплата здійснюється замовником на підставі цього договору та рахунків-фактур, виставлених постачальником на вартість партії товару (п.7.3 договору). Фактом безготівкової оплати за товар є фактичне надходження коштів на рахунок постачальника (п. 7.4 договору).

За умовами п. 7.5 договору замовник здійснює 100% попередню оплату кожної замовленої партії товару, згідно даного договору, на підставі наданого постачальником рахунку.

Згідно п. 8.3 договору за прострочення термінів оплати, замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 8.3 договору).

Сторони домовилися, що товар може прийматися третьою особою, яку уповноважує замовник (п. 10.4 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами (п. 9.1 договору).

Договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

На підставі договору поставки товару №88-19з від 11.04.2019 позивач поставив відповідачу бетон В30 Р10-15 W6 F200, що підтверджується видатковими накладними №6302 від 11.05.2019 року на суму 19633,68грн. та №6545 від 16.05.2019 року на суму 74444,37грн., а також товарно-транспортними накладними №ХЗБ00013639 від 13.05.2019р. на суму 19633,68грн., №ХЗБ00014195 від 16.05.2019р. на суму 13089,12грн., №ХЗБ00014215 від 16.05.2019р. на суму 13089,12грн., №ХЗБ00014968 від 22.05.2019р. на суму 9816,84грн., №ХЗБ00014976 від 22.05.2019р. на суму 17179,47грн., №ХЗБ00015514 від 27.05.2019р. на суму 10634,91грн. та №ХЗБ00015533 від 27.05.2019р. на суму 10634,91грн. Видаткові накладні та товарно-транспортні накладні містять підпис відповідальної особи вантажоодержувача про прийняття товару.

Згідно картки рахунку позивача за 01.01.2019 по 17.07.2019, відповідач 04.06.2019 року сплатив 10000,00грн.

12.06.2019 позивач звертався до відповідача з вимогою №01-03/287 сплатити заборгованість за договором поставки товару від 11.04.2019 в сумі 84078,05грн. Вимога отримана відповідачем 14.06.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно підписаного між сторонами акта звіряння взаємних розрахунків за період 2019р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 84078,05грн.

Також матеріали справи містять договір транспортного експедирування №ЗЕ-71 від 06.05.2019, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Поділляпостачбуд" (далі - експедитор) та обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка" (далі - замовник), згідно п. 1.1 якого експедитор від свого імені та за рахунок замовника забезпечує здійснення перевезення вантажу замовника автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні.

Експедитор за плату організовує перевезення вантажу (будівельних сумішей та/або будівельних матеріалів) (п. 1.3 вищевказаного договору).

Згідно приписів п. 1.4 договору на підтвердження наданих експедитором замовнику послуг за договором складають акт надання послуг.

Договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

На виконання умов договору транспортного експедирування №ЗЕ-71 від 06.05.2019 між його сторонами підписано акти надання послуг №975 від 16.05.2019, №1039 від 22.05.2019 та №1092 від 27.07.2019 та реєстри перевезення будівельних сумішей, згідно яких експедитором були надані відповідачу експедиторські послуги та послуги по доставці бетонних сумішей.

Акти наданих послуг підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач нарахував з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог 3% річних за період з 17.05.2019 по 09.12.2019 в розмірі 1423,50 грн., інфляційні за період з травня по жовтень 2019 року в розмірі 581,45 грн., пеню за період з 17.05.2019р. по 09.12.2019 в розмірі 17320,00 грн.

Аналізуючи надані докази та пояснення представників сторін та третьої особи, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2019 року між сторонами укладено договір поставки товару №88-19з, за умовами п. 1.1 якого позивач зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором поставити відповідачу замовлений товар (бетонні суміші та розчини, залізобетонні вироби та інші будівельні матеріали, далі - товар або продукція), а відповідач зобов`язався своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити його оплату на умовах даного договору.

У розділі 5 договору сторони визначили, що товар згідно даного договору постачається позивачем окремими партіями на умовах FСА/Франко-перевізник/ (місце зазначене): склад Постачальника - м. Хмельницький вул. Заводська, 80 або вул. Чорновола, 31 (у відповідності з "Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року). При цьому, зобов`язання позивача щодо поставки товару вважаються виконаними після того, як він надав відповідачу товар на своєму підприємстві. Обсяг і асортимент окремих поставок, визначається за взаємною згодою сторін. Датою поставки та переходу до відповідача права власності на товар є дата фактичної передачі товару позивачем відповідачу згідно видаткових накладних. Передача товару здійснюється за накладною, в якій вказується найменування, кількість, узгоджена ціна та загальна вартість товару, що поставляється (п.п. 5.2 - 5.5 договору).

Згідно п. 10.4 договору сторони домовились, що товар може прийматися третьою особою, яку уповноважує відповідач.

Суд встановив, що у відповідності до умов договору №88-19з від 11.04.2019 поставка товару здійснювалась шляхом його передачі перевізнику - товариству з обмеженою відповідальністю "Поділляпостачбуд", яке відповідно до договору транспортного експедирування №ЗЕ-71 від 06.05.2019, укладеного з відповідачем, надавало послуги перевезення вантажу відповідача (будівельних сумішей та/або будівельних матеріалів) автомобільним транспортом.

Так, позивач передав відповідачу через третю особу товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляпостачбуд" товар - бетон В30 Р10-15 W6 F200 на загальну суму 94078,05грн., що підтверджується видатковими накладними №6302 від 11.05.2019 та №6545 від 16.05.2019, товарно-транспортними накладними №ХЗБ00013639 від 13.05.2019р., №ХЗБ00014195 та №ХЗБ00014215 від 16.05.2019р., №ХЗБ00014968 та №ХЗБ00014976 від 22.05.2019р., №ХЗБ00015514 та №ХЗБ00015533 від 27.05.2019р., актами надання послуг №975 від 16.05.2019, №1039 від 22.05.2019, №1092 від 27.05.2019 та реєстрами перевезення будівельних матеріалів до даних актів, а також актом звірки взаємних розрахунків за 2019р.

Вищевказані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписані відповідальною особою відповідача без будь-яких зауважень, що свідчить про прийняття товару відповідачем. Крім того, факт отримання бетонних сумішей у позивача та надання транспортних послуг по доставці даного товару відповідачу підтверджується також поясненнями третьої особи ТОВ "Поділляпостачбуд".

При цьому суд дійшов висновку, що реалізація товару на загальну суму 94078,05 грн. здійснювалась саме на підставі договору поставки товару №88-19з від 11.04.2019, оскільки вказаний договір зазначений у видаткових накладних №6302 від 11.05.2019, №6545 від 16.05.2019 і будь-яких інших договорів між сторонами не укладалось.

Доводи відповідача з приводу того, що він не направляв позивачу визначеного у п. 5.1 договору письмового замовлення товару, не проводив передбаченої п. 7.5 договору попередньої 100 % оплати товару на підставі наданого позивачем рахунку суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують факту отримання відповідачем товару та не можуть бути підставою для невиконання умов договору в частині оплати отриманого товару.

Також зважаючи на встановлення факту отримання відповідачем товару на спірну суму, суд відхиляє доводи відповідача стосовно не відповідності первинних документів вимогам чинних нормативних актів.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Сторони у договорі визначили, що ціна товару, що входить у партію поставки, вказується у рахунку - фактурі та видаткових накладних (п. 7.1 договору). Оплата здійснюється замовником на підставі цього договору та рахунків-фактур, виставлених постачальником на вартість партії товару (п.7.3 договору). Фактом безготівкової оплати за товар є фактичне надходження коштів на рахунок постачальника (п. 7.4 договору).

За умовами п. 7.5 договору замовник здійснює 100% попередню оплату кожної замовленої партії товару, згідно даного договору, на підставі наданого постачальником рахунку. Пунктом 6.1.2 договору встановлений обов`язок відповідача оплатити вартість товару.

Як вбачається із картки рахунку позивача за 01.01.2019 - 17.07.2019, відповідач здійснив оплату за поставку товару лише частково на суму 10000,00грн.

Решта суми вартості поставленого товару у розмірі 84078,05грн. залишена відповідачем неоплаченою, доказів протилежного відповідач не подав, а матеріали справи не містять.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не розрахувався в повному обсязі за поставлений товар, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 84078,05 грн. заборгованості є обґрунтованою та підтвердженою наявними доказами, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договору поставки товару №88-19з від 11.04.2019 в частині оплати товару, позивач просить стягнути з відповідача з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог пеню в розмірі 17320,00грн. за період з 17.05.2019 по 09.12.2019.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони у п. 8.3 договору визначили, що за прострочення термінів оплати, замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

В той же час позивач не врахував, що відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Однак, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Також суд встановив, що нарахування пені проведено позивачем без врахування положень ч. 6 ст. 232 ГК України, яка передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, нарахування пені за прострочення оплати товару, отриманого відповідачем за видатковою накладною №6302 від 11.05.2019 припинилось 12.11.2019р., а за прострочення оплати товару, отриманого за видатковою накладною №6545 від 16.05.2019 - 17.11.2019р.

З урахуванням вищевказаного та обмежень, передбачених ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", суд провів перерахунок пені в межах заявленого позивачем періоду і встановив, що обґрунтованим є нарахування пені в сумі 15979,48 грн. У стягненні 1340,52 грн. пені слід відмовити.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1423,50грн. 3% річних за період з 17.05.2019 по 09.12.2019 та 581,45грн. втрат від інфляції за травень - жовтень 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 3% річних встановив, що нарахування здійснене в межах максимально можливого розміру за заявлений період, а тому вимога про стягнення 1423,50грн. 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення 581,45грн. інфляційних втрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року № 14 роз`яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Відповідно до п. 3.2 вищевказаної постанови індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення.

Зважаючи на викладене, суд встановив, що позивач невірно визначив період для обрахунку інфляційних втрат, оскільки нарахування проведені, починаючи з травня 2019 року (місяця, в якому виникла заборгованість), а не з наступного місяця.

Суд приймає до уваги, що у червні 2019 року індекс інфляції становив 99,5%, у липні 2019 року - 99,4%, у серпні 2019 року - 99,7%, у вересні 2019 року - 100,7% та у жовтні 2019 року - 100,7 %. Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, суд встановив, що за період з червня по жовтень 2019 року має місце дефляція (-7,05). За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у повному обсязі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 84 078,05 грн. основної заборгованості, 15979,48 грн. пені, 1423,50 грн. 3% річних. У стягненні 1340,52 грн. пені та 581,45 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон", м.Хмельницький до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка", м.Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділляпостачбуд", м.Хмельницький про стягнення 103 403,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Кудрянка" (м.Хмельницький, вул. Чорновола, 176/1, код 41860008) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькзалізобетон" (м.Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 31, код 01267076) 84078,05 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімдесят вісім гривень 05 коп.) основної заборгованості, 15979,48 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 48 коп.) пені, 1423,50 грн. (одну тисячу чотириста двадцять три гривні 50 коп.) 3% річних, 1885,29грн. (одну тисячу вісімсот вісімдесят п`ять гривень 29 коп.) витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У стягненні 1340,52 грн. пені та 581,45 грн. інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 04.02.2020.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано у 6 примірниках:

1- до справи,

2 - позивачу (29010, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 31),

3, 4 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 176/1; м.Хмельницький, вул.Свободи, 6А),

5, 6 - третій особі ( 29000, м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 7Б, кв. 48 ; 29019, м.Хмельницький, а/с 976 ).

Надіслати усім рекомендованим листом з повідомленням про вручення.