ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.02.2020 Справа№ 914/160/20

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Коссака С.М., розглянувши матеріали заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ, м. Хмельницький

про забезпечення прозову у справі №914/160/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ, м. Хмельницький,

до відповідача: Приватного підприємства ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ, м. Львів

про стягнення штрафних санкцій за договором у розмірі 1 393 191,45 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ до Приватного підприємства ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ про стягнення штрафних санкцій за договором у розмірі 1 393 191,45грн. Разом з позовом до суду було подано заяву про забезпечення позову (вх.№159/20 від 21.01.20р.) шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову, які належать Приватному підприємству ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ та знаходяться на його рахунках, а також накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить Приватному підприємству ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ в розмірі суми стягнення.

Подана заява обґрунтована тим, що відповідач несвоєчасно оплатив позивачу товар, отриманий згідно договору купівлі-продажу №12/04-к від 12.04.2019, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу 1 393 191,45грн. штрафних санкцій у формі пені та штрафу, що є предметом позовних вимог у даній справі.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.01.20р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.01.20р. відкрито провадження у справі.

03.02.2020р. позивачем повторно подано до суду заяву про забезпечення позову (вх.№276/20 від 03.02.20р.). Просить забезпечити позов шляхом заборони ТОВ «ЛАН-ОІЛ» здійснювати платежі на користь ПП «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» за наступними договорами купівлі-продажу (надається перелік 64 договорів купівлі-продажу будівлі, із зазначенням серії та номеру договору та дати його видання).

Дослідивши обставини та докази, якими позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

В силу приписів, викладених в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Предметом спору у справі № 914/160/20 є стягнення штрафних санкцій за договором купівлі-продажу №12/04-к від 12.04.2019, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ (продавець) та Приватним підприємством ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ (покупець), відповідно до якого продавець зобов`язувався передати у власність покупця кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року, а покупець прийняти й оплатити її вартість на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань перед позивачем та іншими кредиторами, вчиняє дії з відчуження нерухомого майна, які, на думку позивача, свідчать про ухилення від виконання рішень судів про стягнення сум заборгованості з відповідача.

Зокрема, як доказ вчинення таких дій позивач надає судові рішення з 26 судових справ з різним складом позивачів. При цьому позивач вказує, що «за вказаними справами вже прийнято 11 рішень про стягнення з Приватного підприємства ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ на користь кредиторів боргу на загальну суму 20 млн. грн. Про те позивач не надає інформацію про те, що вказані рішення не набрали законної сили і знаходяться на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Надані позивачем копії судових рішень, з яких:

- 12 це ухвали про відкриття провадження у справі або відкладення підготовчого засідання;

- 2 ухвали про залишення позову без руху, предметом спору яких є невиконання договору підряду та стягнення збитків за поставку електроенергії;

- 3 рішення суду (вступна та резолютивна частини) господарського суду Тернопільської області у справах №921/698/19 від 27 січня 2020р., №921/705/19 від 27 січня 2020р., №921/697/19 від 21 січня 2020р., якими частково задоволено позовні вимоги позивачів до Приватного підприємства ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ;

- 8 рішень судів, які не набрали законної сили і є предметом розгляду у Західному апеляційному господарському суді, зокрема:

апеляційна скарга Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04 листопада 2019 року у справі №921/558/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрхім», м. Київ до відповідача Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» про стягнення 163 699,20 грн.;

апеляційна скарга Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2019 у справі №921/685/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістр-Д", м. Тернопіль до відповідача Приватного підприємства «Захід-Агроінвест», м. Львів про стягнення 84 632,30грн;

апеляційна скарга Приватного підприємства Захід-Агроінвест на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2019 у справі № 921/606/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ до відповідача Приватного підприємства Захід-Агроінвест, про стягнення 4 712 731,65 грн. заборгованості за поставлений товар, 461 718,59 грн. пені, 942 546,33 грн. штрафу та 40 284,17 грн. 3% річних;

апеляційна скарга Приватного підприємства Захід-Агроінвест на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2019 у справі № 921/606/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ, м. Хмельницький до відповідача Приватного підприємства Захід-Агроінвест про стягнення 4 712 731,65 грн. заборгованості за поставлений товар, 461 718,59 грн. пені, 942 546,33 грн. штрафу та 40 284,17 грн. 3% річних.

апеляційна скарга Приватного підприємства "Захід-Агроінвест" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2019 у справі №921/506/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк" про стягнення заборгованості в сумі 9 021 269 грн. 83 коп.

- судовий наказ у справі №914/162/20, що не набрав законної сили.

Отже, така обставина не може слугувати підставністю забезпечення позову в контексті ухилення відповідача від виконання обов`язку, оскільки інформації про набрання рішеннями судів законної сили і звернення їх до виконання чи наявність виконавчих проваджень позивачем не надано.

Відповідно до ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відповідно до ст.2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників процесу перед законом і судом, забезпечення права на апеляційне оскарження.

Відтак наявність судових справи за участю відповідача не свідчить про його ухилення в майбутньому від виконання рішень судів, що наберуть законної сили.

Не доводять обставин, на які покликається позивач в обґрунтування необхідності забезпечення позову, і долучені до заяви відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, оскільки зазначена в них інформація стосується іншої юридичної особи ТОВ «ЛАН-ОІЛ».

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) кожному гарантується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цією статтею також визначено певні гарантії прав приватних осіб у випадку втручання держави у їхні права.

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 902/271/18, керуючись принципами свободи підприємницької діяльності (ст.6 ГК України, ст.3 ЦК України) дійшов висновку про обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції, який встановив, що саме лише посилання на відсутність у відповідача нерухомого майна, розмір його статутного капіталу та накладення арешту на майно не є належною підставою для накладення арешту на грошові кошти. Окрім того, Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції щодо того, що повторне подання позивачем аналогічного клопотання про забезпечення позову після відмови позивачеві у задоволенні попереднього клопотання про забезпечення позову має бути обґрунтоване додатковими обставинами.

Позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ТОВ «ЛАН-ОІЛ» здійснювати платежі на користь ПП «ЗАХІД АГРОІНВЕСТ» за 64 договорами купівлі-продажу, що перераховуються.

Обґрунтовує такий захід забезпечення позову, зокрема, такими аргументами:

- такий захід об`єктивний, оскільки дійсно існують обставини про стрімке відчуження всього нерухомого і рухомого майна відповідача і доведення підприємства до банкрутства;

- таке забезпечення буде відповідати меті інституту забезпечення позову;

- це зупинить дії відповідача з припинення господарської діяльності і ліквідації залишків дебіторської заборгованості.

З цього приводу суд зазначає таке.

Заборона третій особі (ТОВ «ЛАН-ОІЛ» не є учасником справи №914/160/20) вчиняти певні дії, як процесуальний захід забезпечення позову, має на меті обмежити активну поведінку особи, щодо якої вживається такий захід, шляхом встановлення судом певного обов`язку особі, який виникає безпосередньо з відповідного процесуального документа (ухвали суду про забезпечення позову). Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип відповідності виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Пункт 4 ч.1 ст.137 ГПК України передбачає забезпечення позову забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Забезпечення позову також як обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Однак позивач просить суд заборонити ТОВ «ЛАН-ОІЛ» здійснювати платежі за договорами, які не є предметом спору і тим самим створити третій особі можливі негативні наслідки внаслідок невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли з цих договорів і покладення на неї юридичної відповідальності.

Слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном чи коштами іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до положень пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Позивачем не надано доказів суми платежів, які повинні бути сплачені чи сплачені за договорами купівлі-продажу стосовно співмірності із заявленими вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (правова позиція Верховного суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №211/129/18-ц від 3 квітня 2019 року).

Суд вважає не обґрунтованими доводи позивача щодо наявності підстав для забезпечення позов, відтак у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ у задоволенні заяви про забезпечення позову (вх..№276/20 від 03.02.2020р).

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Ухвалу підписано 05.02.2020.

Суддя Коссак С.М.