ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5872/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

Розглянувши матеріали позовної заяви в межах справи №904/5292/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", 49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24,

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, код

про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1 , м. Дніпро (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі за травень 2019 року в сумі 31 232,34 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.05.2019 року по 30.11.2019 року включно у розмірі 78 243,10 грн. та судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у день звільнення відповідачем не здійснено остаточного розрахунку, що є порушенням ст. 116 КЗпП України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №904/5292/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", 49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 09.01.2020 о 10:45год.

Ухвалою господарського суду від 11.12.2019 клопотання гр. ОСОБА_1 про витребування доказів №б/н від 09.12.2019р. - задоволено, витребувано у Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ):

- довідку щодо наявності заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_1 ;

- довідку про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату за січень-квітень 2019 року;

- копію наказу про звільнення ОСОБА_1

09.01.2020 до господарського суду Дніпропетровської області від представника відповідача надійшла заява № 65-ОП від 09.01.2020 (з додатками), в якій останній зазначив, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати та є відповідними санкціями за порушення строків виплати заробітної плати. З урахуванням ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, вважає, що в стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід відмовити в повному обсязі. З вимогами по заборгованості по заробітній платі відповідач згоден в повному обсязі та просить розглянути справу без участі відповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 відкладено розгляд справи по суті на 06.02.2020, запропоновано позивачу надати відповідь на відзив відповідача та докази відправки відповіді на відзив на адресу відповідача.

27.01.2020 до господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла відповідь на відзив №б/н від 27.01.2020 (з додатками), в якій позивач зазначив, що доводи відповідача є необґрунтованими, тому позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні 06.02.2020 підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.02.2020 не з`явився.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.02.2020 оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 02.12.19р. відкрито провадження у справі №904/5292/19 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори про стягнення заробітної плати.

Аналогічні положення містяться у ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки в період з 31.07.13 по 27.05.19; оригінал трудової книжки оглянуто у судовому засіданні.

Згідно наказу від 27.05.19 №37-К позивача звільнено з роботи за угодою сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як зазначив позивач, в день звільнення йому не виплачена заробітна плата за травень 2019 на загальну суму 31 232,34 грн. з урахуванням компенсації за невикористану відпустку.

Матеріалами справи підтверджується, що загальна сума нарахованої заробітної плати за травень 2019 становить 31 232,34 грн., що не заперечується і відповідачем у відзиві.

Відповідачем станом на 06.02.2020 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, з огляду на що, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 31 232,34 грн. (з необхідністю утримання податків і зборів).

Що стосується заперечень відповідача про неможливість нарахування середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, то вони відхиляються судом, оскільки згідно зі ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію не поширюється на виплату заробітної плати, тому і після відкриття провадження у справі про банкрутство у відповідача існує обов`язок своєчасно розраховуватись із звільненими працівниками, а у випадку непроведення остаточного розрахунку при звільненні, нести майнову відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП.

Господарський суд перевіривши розрахунок позивача, щодо стягнення суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 28.05.2019 по 30.11.2019 у розмірі 78 243,10 грн. (601,87грн. х 130 дн.) (з необхідністю утримання податків і зборів).

Що стосується стягнення із відповідача лише суми заробітної плати, що підлягає виплаті працівнику, а не заробітної плати, яка йому нарахована, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. N 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (з наступними змінами і доповненнями) при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.

Зважаючи на вищеозначене, господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності стягнення заборгованості без урахування податків і зборів, в розмірі, що належить до сплати працівнику.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплату судових витрат у сумі 1 921,00грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 94, 115-117 КЗпП, ст.ст. 20, 129, 194, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 31 232 (тридцять одна тисяча двісті тридцять дві) грн. 34 коп. (з необхідністю утримання податків і зборів).

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні суму за період з 28.05.2019 по 30.11.2019 у розмірі 78 243 (сімдесят вісім тисяч двісті сорок три) грн. 10 коп. (з необхідністю утримання податків і зборів).

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено - 10.02.2020.

Суддя Н.М. Камша