УХВАЛА

м. Київ

29.01.2020 р.Справа № 910/9176/19

За позовом Департаменту праці та соціального захисту населення

Ужгородської міської ради

до Національного банку України

про стягнення 53 644,59 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

У засіданні 29.01.20 р. проголошено вступну та резолютивну частини.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді міста Києва перебуває справа №910/9176/19 за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради до Національного банку України про стягнення 53 644,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача обов`язку з повернення позивачеві сплачених останнім грошових коштів без належної правової підстави.

У підготовчому засіданні 29.01.2019 р. представник відповідача підтримав подане 03.09.2019 р. клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, проте 29.01.20р. від позивача електронною поштою надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Розглянувши клопотання відповідача від 03.09.2019 р. про закриття провадження у справі та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Позовні вимоги Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради до Національного банку України про стягнення 53 644,59 грн. обґрунтовані тим, що у Державному бюджеті на 2015 рік не було передбачено бюджетні асигнування на компенсацію роботодавцям середнього заробітку, виплаченого у 2014 році працівникам, призваним на військову службу.

Частинами 1-3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що правовідносини щодо виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям, фермерським господарствам, сільськогосподарським виробничим кооперативам незалежно від підпорядкування і форми власності та фізичним особам - підприємцям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, не є господарськими правовідносинами, та склалися в діяльності сторін як розпорядників бюджетних коштів.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, суд погоджується із доводами відповідача про те, що спір у даній справі являється публічно-правовим та віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Пунктом 1. ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, провадження у даній справі належить закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Така ж правова позиція у подібних правовідносинах викладена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.12.2019 р. у справі №464/7670/16-а, від 26.09.2019 р. у справі №821/244/16, від 13.06.2019 р. у справі №810/1799/16.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №910/9176/19 за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради до Національного банку України про стягнення 53 644,59 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня її проголошення до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 03.02.2020 р.

Суддя Н.І. Зеленіна