ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

10 лютого 2020 року Справа № 915/69/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон"

(54025, м.Миколаїв, пр-т Героїв Сталінграду, буд.113/1, )

про стягнення з Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове"

(57107, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с.Степове, )

заборгованості за Договором купівлі-продажу №Нк-17/28/06 від 28.06.2017 у розмірі 57222,08 грн основного боргу, -

в с т а н о в и в:

27.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою №27 від 22.01.2020 (вх.№996/20) про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове" заборгованості за Договором купівлі-продажу №Нк-17/28/06 від 28.06.2017 у розмірі 57222,08 грн основного боргу.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 27.01.2020 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 915/69/20 та визначено головуючим суддею Мавродієву М.В.

У відповідності до ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Приписами ст.148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

У відповідності до п.п.1), 8) ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст.76, 77, 78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту заяви, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" вбачається, що заявник просить стягнути з боржника суму 57222,08 грн заборгованості, яка виникла за Договором купівлі-продажу №Нк-17/28/06 від 28.06.2017, а саме за поставлений товар на загальну суму 73397,22 грн за видатковими накладними: №194335 від 14.06.2018 на суму 40738,12 грн; №198595 від 16.06.2018 на суму 1046,86 грн; №235947 від 11.07.2018 на суму 5704,85 грн; №237539 від 12.07.2018 на суму 7046,81 грн; №248759 від 19.07.2018 на суму 9465,08 грн; №275368 від 07.08.2018 на суму 9395,50 грн. Заявник зазначає, що свої зобов`язання стосовно поставки божнику товару по Договору купівлі-продажу №Нк-17/28/06 від 28.06.2017 виконав в повному обсязі. Загальна вартість поставленого товару склала 73397,22 грн. Як вказано заявником у заяві, боржником частково сплачено 16175,14 грн за поставлений товар, таким чином заборгованість боржника за поставлені заявником запчастини складає 57222,08 грн.

До заяви додано копії зазначених вище договору та видаткових накладних, ухвали про припинення третейського розгляду постійно діючого Третейського суду при Регіональній торгово-промислової палаті Миколаївської області від 28.12.2019 по справі №8/2019, довіреностей на отримання цінностей: №101 від 14.06.2018, №129 від 11.07.2018, в яких не має посилань на Договір купівлі-продажу №Нк-17/28/06 від 28.06.2017 або перелік товару, який необхідно отримати, однак лише в довіреності №101 від 14.06.2018 є посилання на отримання від ТОВ "Техноторг-Дон" цінностей за рахунками №298038, №298024 від 13.06.2018, які не долучено до заяви. Крім того заявником не надано довіреності на отримання цінностей по видатковій накладній №275368 від 07.08.2018.

Інших доказів на підтвердження вимог щодо видачі судового наказу, а саме щодо підтвердження часткового сплачених боржником 16175,14 грн за поставлений йому товар заявником та виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до заяви документами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача 57222,08 грн основного боргу, слід відмовити на підставі п.п.1), 8) ч.1.ст.152 ГПК України.

За змістом ч.1 ст.153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Крім того, суд звертає увагу заявника при повторному зверненні з такою самою заявою після усунення її недоліків, що у відповідності до ч.ч.2, 5 ст.91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п.5.27 "Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Вказані вимоги оформлення письмових доказів стосуються матеріалів заяви про видачу судового наказу наданих заявником у копіях, які не завірені належним чином.

Відповідно до наказу №23-б від 03.02.2020 суддя Мавродієва М.В. у період з 05.02.2020 по 07.02.2020 включно перебувала у відпустці.

Керуючись п.п.1), 8) ч.1, ч.2 ст.152, ст.ст.153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове" 57222,08 грн заборгованості за Договором купівлі-продажу №Нк-17/28/06 від 28.06.2017.

2. Направити на адресу заявника Акт відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області б/н від 27.01.2020 на 1-му аркуші.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.1) ч.1 ст.255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.02.2020.

Суддя М.В.Мавродієва