ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.01.2020 Справа № 905/2392/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання (помічника за дорученням) Кульбакової Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Інформ» до Акціонерного товариства «К.Енерго» про стягнення 168397,44 грн,-

За участю представників сторін:

від позивача не з`явились;

від відповідача не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Союз-Інформ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства К.Енерго про стягнення 168397,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №1110055 від 01.01.2005.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справа №905/2392/19 передана до провадження судді Зекунова Е.В. на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з перебуванням у провадженні судді Зекунова Е.В. справи №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства К.Енерго ().

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2392/19 за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 21.01.2020 року.

За даними отриманого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРОПОУ 00131305 встановлено зміну найменування підприємства відповідача, яким на теперішній час є Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО".

Відтак, зміна найменування юридичної особи не має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.52 Господарського процесуального кодексу України, але враховується у подальшому.

11.01.2020 до господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло клопотання про розгляду справи без участі представника позивача.

14.01.2020 до господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому осьанній пояснив, що за даними бухгалтерського обліку Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» підтверджується заборгованість перед ТОВ «СОЮЗ-ІНФОРМ» за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1110055 від 01.01.2005 в сумі 168397,44 грн. та визнав позовні вимоги у повному обсязі.

У судове засідання 21.01.2020 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову у справі №905/2392/19 не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (станом на момент подання позовної заяви, відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, назва Відповідача - Акціонерне товариство «К.Енерго») (надалі за текстом - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз - Інформ» (надалі за текстом Позивач) укладено Договір № 1110055 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі за текстом - Договір), предметом якого є постачання, користування і своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, визначених Договором.

Пунктом 2 Додатку № 4 до Договору («Порядок розрахунків за теплову енергію») встановлено, що: ««Абонент» до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує «Енергопостачальній організації» вартість заявленої у Договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії оплати спожитої теплової енергії»

Позивач згідно Договору сплатив у січні 2018 року Відповідачеві суму коштів, відповідно до заявленої у Договорі кількості теплової енергії на наступний розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, що підтверджується платіжним дорученням № 716 від 26.01.2018 року на суму 100 000,00 грн, та платіжним дорученням № 751 від 31.01.2018 на суму 100 000,00 грн., що також підтверджується Актом звіряння розрахунків за теплову енергію між Позивачем та Відповідачем від 31.07.2018 року та оборотно-сальдовою відомістю за період з січня по липень 2018 року.

Таким чином, своє зобов`язання відповідно до пп. 2.3.2 п 2.3 Договору, щодо виконання умов та порядку оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до Договору. Абонент виконав у повному обсязі. Остаточна сума сплачених передоплатою коштів становила 168 397,44 грн.

24.04.2018 Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з АТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001.

На підставі зазначеного рішення, починаючи з 01.05.2018 Відповідач припинив діяльність у сфері теплопостачання для юридичних і побутових клієнтів м. Києва. Фактично, виникнення цієї обставини призвело до неможливості виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором. У зв`язку з цим. між Відповідачем та Позивачем було укладено Додаткову угоду про розірвання Договору від 01.01.2015№ 1110055, відповідно до якої Сторони дійшли згоди з 30.04.2018 року розірвати Договір та припинити зобов`язання Енергопостачальної організації перед Абонентом щодо здійснення постачання теплової енергії.

На даний час розгляду справи №905/2392/19 у розпорядженні Відповідача знаходиться сума сплачених за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді грошових коштів у розмірі 168 397.44 грн., які належить Позивачеві, і в зв`язку з припиненням надання Відповідачем послуг теплопостачання і розірванням Договору, не може бути збережена Позивачем як розрахунок за надання відповідних послуг.

У зв`язку з рішенням Київської міської ради № 517/4581 про завершення укладеної з АТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, відповідно до якого АТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання для юридичних і побутових клієнтів м. Києва, а також у зв`язку з тим, що Відповідач позбавлений права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам м. Києва та можливості в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки згідно договору № 1110055 від 01.01.2005 на постачання теплової енергії у гарячій воді, позивач вважає зобов`язання за цим Договором припиненими у зв`язку з неможливістю їх виконання.

30.01.2019, з метою досудового врегулювання спору, на адресу Відповідача була надіслана Претензія № 6 з вимогою повернути кошти у розмірі 168 397,44 грн. Приймаючи до уваги, що Договором фактично не визначений термін повернення грошових коштів у випадку припинення надання послуг. Відповідачу було запропоновано з моменту отримання вимоги сплатити безпідставно набуті грошові кошти у семиденний строк.

Претензія отримана Відповідачем 04.02.2019, про що свідчить підпис представника Відповідача на зворотному боці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, грошові кошти у розмірі 168 397,44 грн. Відповідачем не повернуті, претензія залишена без відповіді.

Вважаючи порушеним своє право, Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз - Інформ» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «К.Енерго» грошових коштів у розмірі 168397,44 грн.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою договірні відносини, що склалися між сторонами у даній справі, мають ознаки договору поставки, на які поширюються приписи ст. 712 ЦК України, згідно з якою продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення АТ «К.Енерго» та ТОВ «Союз - Інформ» вищевказаного договору було спрямоване на отримання останнім теплової енергії та одночасного обов`язку по здійсненню її оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивач сплатив у січні 2018 року Постачальнику суму коштів, відповідно до заявленої у Договорі кількості теплової енергії на наступний розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, що підтверджується платіжним дорученням № 716 від 26.01.2018 року на суму 100 000,00 грн, та платіжним дорученням № 751 від 31.01.2018 на суму 100 000,00 грн., що також підтверджується Актом звіряння розрахунків за теплову енергію між Позивачем та Відповідачем від 31.07.2018 року та оборотно-сальдовою відомістю за період з січня по липень 2018 року.

За приписами частини 1 статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Водночас, суд зазначає, що у даному випадку між сторонами припинили існувати договірні відносини у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 01.01.2015№ 1110055 про розірвання Договору № 1110055 про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді), а відтак, до вказаних правовідносин мають бути застосовані правові норми, визначені главою 83 ЦК України, яка встановлює загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Разом з тим, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, а отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi вказаної норми лише за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення норм Цивільного та Господарського кодексів України зазначенні позивачем в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України.

Враховуючи те, що укладений між сторонами договір було розірвано, матеріали справи не містять доказів наявності дійсних правових підстав для утримання відповідачем майна ТОВ «Союз - Інформ».

Крім того, у відзиві на позов від 14.01.2020 відповідач пояснив, що за даними бухгалтерського обліку Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» підтверджується заборгованість перед ТОВ «СОЮЗ-ІНФОРМ» за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1110055 від 01.01.2005 в сумі 168397,44 грн., тому, заявлені позовні вимоги ТОВ «СОЮЗ-ІНФОРМ про стягнення з відповідача коштів у розмірі 168 397,44 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Акціонерне товариство «К.ЕНЕРГО»

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз - Інформ» про стягнення Акціонерного товариства «К.Енерго» грошових кошти у розмірі 168 397,44 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "К.Енерго" (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз - Інформ» (04050, м.Київ, вулиця Білоруська, будинок 2, літ.А, ) грошові кошти у розмірі 168397,44 грн. та судовий збір у сумі 2525,97 грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 21 січня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2020 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов