ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

04.02.2020 Справа № 920/56/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Резніченко О.Ю., розглянув матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Лан-СК» про забезпечення позову № 20/02-1 від 20.01.2020 по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Лан-СК»

до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

про визнання поновленим договору та укладеною додаткової угоди,

Суть питання, що вирішується ухвалою суду.

Позивач 21.01.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати поновленим договір оренди землі, який укладений між сторонами, що зареєстрований 16.01.2008 у Тростянецькому районному відділенні Сумської регіональної філії Центру ДЗК України за № 05 площею 133,26 га земель державної власності (землі запасу та резервного фонду) на території Дернівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, у зв`язку з чим вважати укладеною додаткову угоду в редакції, яка запропонована позивачем у позовній заяві.

Ухвалою суду від 23.01.2020 було залишено позовну заяву без розгляду та надано позивачу десять днів для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.02.2020 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо розпорядження земельними ділянками, перелік яких зазначено у заяві про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23.01.2020 було залишено заяву про забезпечення позову без розгляду. 30.01.2020 позивачем до суду було надано заяву про усунення недоліків заяви про забезпечення позову.

Позивач усунув недоліки зазначеної заяви у строк, встановлений судом, а тому вона розглядається судом, відповідно до вимог ГПК України.

Згідно до ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява 31.01.20 не розглядалась, оскільки з 29.01.20 по 31.03.20 суддя Резніченко О.Ю. знаходилась у відпустці, що підтверджується відповідним наказом.

Суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких суд дійшов вищезазначеного висновку. Законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно з ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з ст. 136 ГПК України, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення заявника, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись тощо. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, які передбачені статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим для заявника є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вищезазначена правова позиція міститься також у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 по справі № 183/5864/17.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. У ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відповідачем вчиняти дії стосовно спірної земельної ділянки.

Посилання позивача на те, що відповідач у будь-який момент може прийняти рішення про розпорядження зазначеною земельною ділянкою на власний розсуд не є фактом, який підтверджує побоювання реального невиконання у майбутньому рішення суду відповідачем.

Отже, враховуючи, що заява позивачем не обгрунтована, то суд відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Лан-СК» про забезпечення позову № 20/02-1 від 20.01.2020 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала підписана суддею 04.02.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко