ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. Справа№ 910/5877/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Стаховська А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Норець В.М.;

від відповідача: Мірошник С.Б.;

від третьої особи: Сидоренко Ю.А.,

розглянувши апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року (дата складення повного тексту 23.09.2019 року)

у справі № 910/5877/19 (суддя: Ягічева Н.І.)

за позовом Офісу великих платників податків ДПС

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків ДФС (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович (далі - відповідач), за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа) про зобов`язання уповноваженої особи прийняти кредиторські вимоги у розмірі 19 559 995,95 грн та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог ПАТ "Банк Михайлівський", а саме стягнути з відповідача податок на доходи фізичних осіб із доходу у вигляді процентів згідно з податковим повідомленням-рішенням від 17.01.2018 № у сумі 13 101 258,28 грн (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 5 899 657,93 грн, за штрафними санкціями - 4 424 743,45 грн, пеня - 2 776 856,90 грн); податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати згідно з податковим повідомленням-рішенням від № у сумі 2 918 053,76 грн (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 1 692 237,00 грн, за штрафними санкціями - 586 911,46 грн, пеня - 637 855,30 грн), а також 1 020,00 грн по строку сплати 12.04.2018 року згідно з податковим повідомленням-рішення від 30.03.2019 року № ; військовий збір згідно з податковим повідомленням-рішенням від 17.01.2018 року № у сумі 858 233,68 грн (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 419 738,33 грн, за штрафними санкціями - 257 942,86 грн, пеня - 180 552,49 грн); єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 2 682 450,23 грн.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що уповноваженою особою фонду було повідомлено позивача про не акцептування банком кредиторських вимог у загальній сумі 20 525 203,57 грн, які заявлені позивачем у зв`язку з не сплатою ПАТ "Банк Михайлівський" грошових зобов`язань, безпідставно.

Господарський суд міста Києва повністю задовольнив позов своїм рішенням від 09.09.2019 року (повний текст складено 23.09.2019 року) та зобов`язав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волков О.Ю. прийняти кредиторські вимоги у розмірі 19 559 995, 95 грн. Офісу великих платників податків ДФС та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський".

Не погодившись з прийнятим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Також, скаржник зазначив, що строком пред`явлення кредиторських вимог до ПАТ «Михайлівський» в процесі ліквідації останнього є період з 16.07.2016 року по 15.08.2016 року включно, позивач не звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Михайлівський» з кредиторськими вимогами щодо сум податків, зазначених у податкових повідомленнях - рішення у визначений законом строк - з 16.07.2016 року по 15.08.2016 року. Тобто, позивачем було пропущено строк для звернення до банку з кредиторськими вимогами.

Крім того, скаржник вказав, що в акцептованій вимозі та/або у зазначений період вимоги щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів заборгованості з податку на доходи фізичних осіб та військового збору позивачем не заявлялись, незважаючи на те, що останній мав всю необхідну інформацію для розрахунку боргу та включення його до кредиторської вимоги у визначений законом строк.

Разом з цим, скаржник вказав, що позивач звернувся до неналежного відповідача, тобто відповідачем у цій справі помилково визначено уповноважену особу Фонду, яка у господарському процесі не має самостійної процесуальної дієздатності (як суб`єкта владних повноважень).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 року справу № 910/5877/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року у справі № 910/5877/19 залишив без руху своєю ухвалою від 11.11.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору, шляхом подання відповідної заяви.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року у справі № 910/5877/19 та призначив розгляд справи на 17.12.2019 року своєю ухвалою від 27.11.2019 року.

12.12.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника третьої особи до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд задовольнити апеляційну скаргу. Скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року у справі №910/5877/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Офісу великих платників податків ДВС до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович, за участі третьої особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії.

Крім того, представник третьої особи в відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що оскільки позивач оскаржує дії уповноваженої особи Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як орану управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим. При цьому, виходячи із суті правових вимог, стороною у споры э ПАТ «Банк Михайлівський», що фактично повинен бути відповідачем у цій справі в особі Уповноваженої особи Фонду (а не сама Уповноважена особа Фонду, як помилково вказано в позовній заяві).

Північний апеляційний господарський суд оголосив перерву у розгляді апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 у справі № 910/5877/19 своєю ухвалою від 17.12.2019 року.

21.01.2020 року через відділ діловодства господарського суду від представника Офісу великих платників податків ДПС до суду надійшло клопотання про процесуальне правонаступництво.

Північний апеляційний господарський суд клопотання представника Офісу великих платників податків ДПС про заміну сторони її правонаступником задовольнив Здійснив процесуальне правонаступництво у справі №910/5877/19 замінивши Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби () на Офіс великих платників податків ДПС (), своєю ухвалою від 23.01.2020 року.

Північний апеляційний господарський суд оголосив перерву у розгляді апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року у справі № 910/5877/19 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

24.01.2020 року через відділ діловодства господарського суду від представника третьої особи до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи практики суду, зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №910/7122/17.

27.01.2020 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник скаржника та третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача 27.01.2020 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Крім того, представник позивача у письмових поясненнях, зокрема зазначив, що уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк Михайлівський» Волков О.Ю. протиправно відмовив у включенні до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк Михайлівський» суму боргу у розмірі 19559995,95 грн, що виникла під час проведення процедури ліквідації банку, оскільки з наведених положень Закону вбачається обов`язок банку сплачувати податки, які виникли під час ліквідаційної процедури.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації.

За змістом ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наділено відповідними функціями передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених ст. 19 цього Закону здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення продаж перехідного банку.

На підставі ч. 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно , цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління й органів контролю банку, укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ст. 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм, як правильно встановлено судом першої інстанції на Фонд, який є юридичною особо публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення неплатоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між банком і юридичною особою договору, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Спір у справі виник в зв`язку з тим, що правовідносини між сторонами обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог юридичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України "Про систем гарантування вкладів фізичних осіб", за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку, проте, уповноваженою особою фонду було повідомлено позивача про не акцептування банком кредиторських вимог.

Так за твердженням позивача, на обліку в Офісі великих платників податків ДФС перебуває платник податків Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 12.07.2016 року № 1213 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1702 з 05.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду, який делегує повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський". Повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24.01.2017 року визначено повноваження уповноважених осіб Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський". Згідно з зазначеним рішенням з 25.01.2017 року повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" делеговано Волкову Олександру Юрійовичу та Гриценку Володимиру Володимировичу.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 383 від 09.02.2018 року призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1758 від 21.06.2018 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" строком на два роки з 13.07.2018 року до 12.07.2020 року включно, продовжено повноваження ліквідаторів Волкову Олександру Юрійовичу та Смолію Богдану Володимировичу строком на два роки з 13.07.2018 року до липня 2020 року включно.

В газеті "Голос України" від 16.07.2016 року № 132 (6386) опубліковано оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п.5 ст. 45 Закону України від 23.02.2012 року № 4452 - VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивачем листами від 20.07.2016 року № 15717/10/28-10-17-2-24, від 26.01.2017 року №4574/10/2810-17-02-24, від 24.02.2017 року №11246/10/28-10-17- 02-24, від 09.06.2017 року №31751/10/28-10-17-02-24, від 20.09.2017 року №49375/10/28-10-17-02-23, від 05.12.2017 року №63125/10/28-10-17-02-23 та від 22.06.2018 року №27307/10/28-10-17-0223 були заявлені кредиторські вимоги на загальну суму заборгованості ПАТ "Банк Михайлівський" 52 779 989,73 грн.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" листом від 23.10. 2018 року №23.10.18/05-вих., було повідомлено Офіс великих платників про не акцептування Банком кредиторських вимог у загальній сумі 20 525 203,57 грн, які були заявлені Офісом у зв`язку з несплатою ПАТ "Банк Михайлівський" грошових зобов`язань, самостійно визначених контролюючим органом на підставі акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Банк Михайлівський" з питань дотримання вимог податкового законодавства.

Отже, при проведенні операцій з виплати доходів на користь фізичних осіб та нарахування й сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.05.2017 року від 02.01.2018 рок у№ 1/28-10-43- 01/38619024, які узгоджені відповідно до рішень Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 26.03.2018 року №10640/6/99-99-11-0201-15 відповідачем відмовлено у задоволенні кредиторських вимог, а саме:

- податок на доходи фізичних осіб із доходу у вигляді процентів згідно з податковим

повідомленням-рішенням від 17.01.2018 року № у сумі 13 101 258,28 грн (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 5 899 657,93 грн, за штрафними санкціями - 4 424 743,45 грн, пеня - 2 776 856,90 грн);

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати згідно з податковим повідомленням-рішенням від № у сумі 2 918 053,76 грн (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 1 692 237,00 грн, за штрафними санкціями - 586 911,46 грн, пеня - 637 855,30 грн), а також 1 020,00 грн по строку сплати 12.04.2018 року згідно з податковим повідомленням-рішення від 30.03.2019 року № ;

- військовий збір згідно з податковим повідомленням-рішенням від 17.01.2018 року № у сумі 858 233,68 грн (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 419 738,33 грн, за штрафними санкціями - 257 942,86 грн, пеня - 180 552,49 грн);

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 2682450,23 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (Офісу великих платників податків ДПС) про визнання незаконними та скасування рішень від 17.01.2018 року , № від 17.01.2018 року, № від 17.01.2018 року, № від 17.01.2018 року, №6817/6/99-99-11-02-0225 від 23.02.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2019 року у справі №826/4114/18 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №1 від 17.01.2018 року. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 року у справі №826/4114/18 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2019 року без змін.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п. 54. ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податку розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановленні цим Кодексом строк.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законно сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалося вище, відповідачем листом від 23.10.2018 року №23.10.18/05-вих., було повідомлено Офіс про не акцептування кредиторських вимог згідно направлених доповнень до заяви про кредиторські вимоги від 22.06.2018 року №27307/10/28-10-17-0223.

Таке рішення про відмову у включенні кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, як правильно встановлено судом першої інстанції, було прийнято Уповноваженою особою всупереч нормам Податкового кодексу України та Закону України від 23.02.2012 року № 4452 - VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, сума кредиторських вимог, щодо визнання якої позивач звертався до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський", виникла після спливу 30-денного терміну, передбаченого п. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантуванні вкладів фізичних осіб" під час проведення ліквідації та є сумою поточних кредиторських вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення , що позивачем було пропущено строк для звернення до банку з кредиторськими вимогами.

Разом з цим, твердження скаржника, що в акцептованій вимозі та/або у зазначений період вимоги щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів заборгованості з податку на доходи фізичних осіб та військового збору позивачем не заявлялись, незважаючи на те, що останній мав всю необхідну інформацію для розрахунку боргу та включення його до кредиторської вимоги у визначений законом строк, не спростовують висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особі Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до п. 1 ч. 5 під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст. 52 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 48, ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", повноваження щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до нього Фонд здійснює безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі. Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону у разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 року №2 затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі - Положення).

Аналогічне положення закріплено у п. 4.28 глави 4 Розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року №2.

Згідно з п. 4.30 вказаного Положення, у разі наявності рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не враховувалися в балансі банку на день початку процедури ліквідації банку/затвердження акцептованих вимог кредиторів, ці зобов`язання також включаються до проміжного ліквідаційного балансу.

При цьому, колегія суддів відзначає, що відсутність на балансі Банку зобов`язання щодо сплати грошового зобов`язання за результатами акту перевірки, не може бути підставою для відмови в акцептуванні кредиторських вимог позивача з огляду на узгодженість грошового зобов`язання по вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, які залишені без змін рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2019 року, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019 року у справі №826/4114/18 за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішень та обов`язковість його виконання.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волков О.Ю. протиправно відмовив у включенні до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк Михайлівський" суму боргу у розмірі 19559 995,95 грн, що виникла під час проведення процедури ліквідації банку, оскільки з наведених положень Закону вбачається обов`язок банку сплачувати податки, які виникли під час ліквідаційної процедури банку.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що включення кредиторських вимог позивача в 7 чергу, не може вплинути на задоволення вимог кредиторів попередніх черг.

Посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 11.09.2019 року у справі №910/7122/17 є неприйнятними з огляду на те, що таку постанову прийнято Великою Палатою Верховного Суду з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, різні правові підстави (позов подано до неналежного відповідача), тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, інший склад учасників (і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що позивач звертаючись з даним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" зазначив код ЄДРПОУ саме банку, банк в якості третьої особи не залучався, зміст позовної вимоги стосується саме юридичної особи (а не дій уповноваженої особи, як суб`єкта владних повноважень), тобто позов подано фактично до банку, а за таких обставин, визнання неналежності відповідача може свідчити про невиправданий формалізм, що на думку суду є недопустимим, зважаючи на відсутність судової сталої практики у спірних правовідносинах на момент подання позову та вирішення спору.

З огляду на викладене та враховуючи правові висновки викладені в постановах Верховного Суду у справах №910/9935/16 та №646/6644/17 (від яких не відійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №910/7122/17 від 11.09.2019 року), колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що позивач звернувся до неналежного відповідача, тобто відповідачем у цій справі помилково визначено уповноважену особу Фонду, яка у господарському процесі не має самостійної процесуальної дієздатності (як суб`єкта владних повноважень).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 року у справі №910/5877/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/5877/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 05.02.2020 року.