РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2020 року м. Чернігів справа № 927/968/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С.Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Селіван Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6
до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області
17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104
про стягнення 336 445 грн. 79 коп.

за відсутності представників сторін, які в судове засідання не з`явилися,

В судовому засіданні 31.01.2020р., на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було підписано вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про стягнення 99 912 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 37 608 грн. 11 коп. трьох процентів річних та 198 925 грн. 33 коп. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору № 2585/1617-БО-39 постачання природного газу від 31.10.2016 позивачем в період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 15 023 422 грн. 72 коп., про що складено акти приймання-передачі природного газу. За твердженням позивача, відповідач оплату за переданий газ здійснював з порушенням терміну, встановленого в п.6.1. договору, в зв`язку з чим позивач застосовує до відповідача передбачені договором та законом заходи відповідальності у вигляді сплати пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань та просить стягнути їх з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.12.2019 :

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначено розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 26 грудня 2019 року;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позов - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання даної ухвали;

викликано для участі в засіданні представників сторін.

Як свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 178, копія ухвали від 02.12.2019 про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 05.12.2019.

Враховуючи, що ухвала суду від 02.12.2019 отримана відповідачами 05.12.2019, тому останнім днем подання до суду відзиву є 20 грудня 2019 року.

19 грудня 2019 року, в межах встановленого судом процесуального строку, відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що природний газ, що постачався за договором № 2585/1617-БО-39 від 31.10.2016, використовувався споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. За твердженням відповідача, заборгованість бюджетних установ за отриману теплову енергію перед КП «Прилукитепловодопостачання» станом на 10.12.2019 становить 358,8 тис. грн. Крім того, за повідомленням відповідача, КП «Прилукитепловодопостачання» надає послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в зв`язку з цим основним джерелом доходу підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги споживачам, а тому внаслідок несвоєчасних розрахунків споживачів за отримані послуги, підприємство неспроможне своєчасно розрахуватися за спожитий природний газ. За твердженням відповідача, стягнення надмірно великих штрафних санкцій може призвести до зупинки підприємства та унеможливить забезпечення надання життєво необхідних комунальних послуг (постачання теплової енергії, постачання холодної та гарячої води та водовідведення), населенню міста Прилук, лікарням, дитячим садкам, школам та ін. Також відповідач зазначає, що є збитковим підприємством, що підтверджується балансом на 30.09.2019, відповідно до якого збитки відповідача склали 30 892,0 тис. грн.. Крім того, заборгованість держави з різниці в тарифах за надані послуги з постачання теплової енергії бюджетними установами складає 5 483,0 тис. грн. Також відповідач стверджує, що з огляду на положення ст. 191 Закону України «Про теплопостачання», Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, відповідач самостійно не визначає порядку розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, оплата з такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з постачання природного газу, залежить від суми коштів, які надійшли від споживачів. Відповідач вказує, що в добровільному, позасудовому порядку сплатив основну заборгованість за спожитий природний газ. На думку відповідача, нарахування та стягнення 3% річних у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору, а стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. В зв`язку з цим відповідач просив зменшити заявлену позивачем до стягнення пеню до 10%.

Сторони в підготовче засідання, яке відбулось 26.12.2019 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення цього засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень адресатам.

До початку підготовчого засідання від позивача на електронну скриньку суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та призначення засідання на іншу дату в зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника.

В підготовчому засіданні, яке відбулось 26.12.2019, судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.01.2020 на 10 год. 00хв., винесено ухвалу про повідомлення сторін про дату, час та місце наступного підготовчого засідання та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, а саме до 10 січня 2020 року включно.

11 січня 2020 року (здана для відправки до відділення поштового зв`язку 09.01.2020), в межах встановленого судом процесуального строку, позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що сторони прямо передбачили в договорі обов`язок відповідача за відсутності або несвоєчасності надходження коштів на рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача, сплачувати власними або залученими кредитними коштами, тим самим, на думку позивача, відповідач міг впливати на стан розрахунків. Позивач зазначає, що відповідач разом з відзивом не надає суду докази того, що він вчинив всі залежні від нього дії для належного виконання умов договору в частині оплати вартості природного газу, однак внаслідок незалежних від нього обставин був позбавлений можливості розрахуватись за поставлений позивачем природний газ. Крім того, позивач зазначає, що однією із обов`язкових умов застосування ст. 233 ГК України щодо зменшення розміру пені є дослідження судом майнового стану сторін як боржника так і кредитора, обставин, що зумовили прострочення. Позивач повідомляє, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача на кінець 2017 року торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 58 988 тис. грн., має тенденцію до зростання - у 2016 році становила 49 209 тис. грн. Торгова кредиторська заборгованість у 2017 році становила 8 137 тис. грн., відстрочені податкові зобов`язання складають 67 304 тис. грн. Розмір короткострокових позик складає 44 579 тис. грн., довгострокових - 14 736 тис. грн. (дана інформація є публічно-доступною, повний текст звітності розміщено на офіційному сайті позивача - naftogaz.com). За твердженням позивача, наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезонів 2017/2018, 2018/2019 та 2019/2020 років. Позивач вказує, що АТ «НАК «Нафтогаз України» забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тобто як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, а тому відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Позивач зазначає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, закачування природного газу у підземні сховища для забезпечення опалювального періоду 2019-2020р.р. За твердженням позивача, оскільки відповідачем були порушені умови договору щодо строків проведення розрахунків та не надано належних та допустимих доказів щодо спростування наданого позивачем суду розрахунку штрафних санкцій, тому, на думку позивача, відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Правом на подання суду заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Сторони в підготовче засідання, яке відбулось 23.01.2020, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення цього засідання.

За результатами підготовчого засідання 23.01.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 31.01.2020 об 11 год 00 хв.

Сторони в судове засідання по розгляду справи по суті, яке відбулось 31.01.2020, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення цього засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень адресатам. Про причини неявки суд не повідомлено.

За правилами ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися, їх відсутність в засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи по суті за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник за договором) та Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області (відповідач у справі, споживач за договором) укладено договір № 2585/1617-БО-39 постачання природного газу (далі за текстом - договір), за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2016-2017 роках природний газ, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 226 «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відбулась зміна типу акціонерного товариства в найменуванні Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне, в зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позивач є стороною договору № 2585/1617-БО-39 постачання природного газу від 31.10.2016 та йому належать права та обов`язки постачальника, які виникли на підставі даного договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/ організаціями.

За змістом п. 2.1. договору, з урахуванням додаткової угоди № 5 від 31.03.2017, постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2016р. по 31 березня 2017р. (включно) природний газ обсягом до 2 050 тис. м3 (два мільйони п`ятдесят тис. м3), а в період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) газ обсягом до 325,0 тис. м3 (триста двадцять п`ять тисяч м3), у тому числі по місяцях (тис. м3): жовтень - 100 тис. м3; листопад - 350 тис. м3; грудень - 400 тис. м3; січень - 500 тис. м3; лютий - 400 тис. м3; березень - 300 тис. м3; квітень - 100 тис. м3; травень - 45 тис. м3; червень - 45 тис. м3; липень - 45 тис. м3; серпень - 45 тис. м3; вересень - 45 тис. м3.

Згідно із п. 2.2., 2.3., 2.4. договору обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (плановий обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього договору. Плановий обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін. Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі + 5% (плюс/мінус п`ять відсотків), підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

А відповідно до п. 2.3., 2.4. договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 23.01.2017, перегляд та коригування планових обсягів природного газу, що планується передати за цим договором відповідно до п. 2.1., може змінюватись за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного місяця постачання газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі +5% (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п. 3.4. цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

Відповідно до п. 3.4. договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно із п. 5.1. договору ціна на природний газ визначається відповідно до п. 5.2 цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

В пункті 5.2. договору сторонами встановлено, що ціна за 1000 м3 природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року становить 5 916,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1 183,20 грн. До сплати за 1000 м3 природного газу з ПДВ - 7 099,20 грн. (сім тисяч дев`яносто дев`ять грн. 20 коп.).

В силу п. 5.3. договору у разі зміни на офіційному веб-сайті постачальника цін на газ, вони є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію (з дати, зазначеної у відповідному прейскуранті). Споживач самостійно відслідковує інформацію щодо цін на відповідний місяць поставки і вважається повідомленим про зміну цін з дати розміщення інформації на веб-сайті постачальника, але не пізніше дати введення їх в дію, або з дати направлення на електронну адресу споживача (зазначену в розділі 13 цього договору) проекту додаткової угоди, інформаційного повідомлення тощо.

Додатковою угодою № 1 від 31.10.2016 сторонами внесено зміни до п. 5.2. договору шляхом викладення його у такій редакції: «ціна за 1000 м3 газу за цим договором з 01 листопада 2016 року становить 6 819,00 гривень, крім того податок на додану вартість (20%) - 1 363,80 грн. До сплати за 1000 м3 природного газу з ПДВ - 8 182,80 грн. (вісім тисяч сто вісімдесят дві грн. 80 коп.)».

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 1 від 31.10.2016 дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01 листопада 2016 року.

Додатковою угодою № 2 від 22.11.2016 сторонами внесено зміни до п. 5.2. договору шляхом викладення його у такій редакції: «ціна за 1000 м3 газу за цим договором з 01 грудня 2016 року становить 7 148,00 гривень, крім того податок на додану вартість (20%) - 1 429,60 грн. До сплати за 1000 м3 природного газу з ПДВ - 8 577,60 грн. (вісім тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. 60коп.).»

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 2 від 22.11.2016 дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01 грудня 2016 року.

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2016 сторонами виключено п. 5.3. договору та внесено зміни до п. 5.1., 5.2. договору шляхом викладення їх у такій редакції:

«п. 5.1. регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015р. № 758.»

«п. 5.2. ціна за 1000 м3 природного газу за цим договором з 23 грудня 2016 року становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. До сплати за 1000 м3 природного газу з ПДВ - 5 930,40 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 40 коп.).»

Відповідно до п. 5 додаткової угоди № 3 від 30.12.2016 дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 23 грудня 2016 року.

Додатковою угодою № 5 від 31.03.2017 сторонами за взаємною домовленістю внесено зміни до п. 5.1. та 5.2. шляхом викладення їх у такій редакції:

«п. 5.1. ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 № 187. Станом на 01 квітня 2017 року ціна на природний газ становить 4 942,00 гривні за 1000 м3 (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.»

«п. 5.2. ціна за 1000 м3 газу за цим договором з 01 квітня 2017 року становить 7 907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн. (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 64 коп.).»

Відповідно до п. 9 додаткової угоди № 5 від 31.03.2017 дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01 квітня 2017 року.

Згідно із п. 12.1. договору, в редакції додаткової угоди № 5 від 31.03.2017, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016р. по 30 вересня 2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи копій примірників договору № 2585/1617-БО-39 постачання природного газу від 31.10.2016 та додаткових угод до нього, наданих позивачем до матеріалів справи, вони підписанні сторонами та скріплені їх печатками, що свідчить про набрання ними чинності.

Доказів розірвання або визнання недійсними вказаних правочинів в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, які скалися між сторонами та в яких виник спір, суд виходить з такого:

Об`єктом спірних відносин є постачання природного газу. Природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів. Вказана правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2019 у справі № 913/66/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 2585/1617-БО-39 від 31.10.2016 є договором постачання енергетичних ресурсів.

Згідно із ч.1, 2 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Аналіз договору № 2585/1617-БО-39 від 31.10.2016 свідчить, що в ньому відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин, які виникли між сторонами у зв`язку з його укладенням, положень про купівлю-продаж, про договір поставки, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються також норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу та поставки.

За змістом ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання договору позивачем в період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно передано відповідачу природний загальною вартістю 15 023 422 грн. 72коп., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 1 319 698 грн. 68 коп.; актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2016 на суму 2 860 715 грн. 06 коп.; актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 3 300 209 грн. 14 коп.; актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 1 983 185 грн. 06 коп.; актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 3 340 807 грн. 81 коп.; актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 на суму 1 995 567 грн. 74 коп.; актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2017 на суму 223 239 грн. 23 коп.

Як вбачається зі змісту вищевказаних актів, в них відсутні застереження споживача щодо обсягу та вартості переданого природного газу, акти підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Факт передання позивачем у власність відповідача природного газу у визначених в актах обсягах та відповідної вартості відповідачем під час розгляду справи в місцевому господарському суді не оспорювався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином виконано взяті на себе за договором зобов`язання в частині постачання природного газу відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В пункті 6.1. договору сторони встановили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

В силу ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

З огляду на вищенаведену умову договору поставки та враховуючи правила обчислення строків, встановлені ст.253, 254 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що відповідач був зобов`язаний оплатити отриманий ним природний газ:

- по акту приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 - до 25 листопада 2016 року включно;

- по акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2016 - до 26 грудня 2016 року включно, оскільки останній день строку припав на вихідний день (неділю);

- по акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 - до 25 січня 2017 року включно;

- по акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 - до 27 лютого 2017 року включно, оскільки останній день строку припав на вихідний день (суботу);

- по акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 - до 27 березня 2017 року включно, оскільки останній день строку припав на вихідний день (суботу);

- по акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 - до 25 квітня 2017 року включно;

- по акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2017 - до 25 травня 2017 року включно.

За повідомленням позивача, відповідач розрахунок за переданий газ здійснював з порушенням строку, встановленого в п.6.1. договору постачання, чим порушим умови господарського зобов`язання, в зв`язку з чим позивач застосовує до відповідача передбачені договором та законом заходи відповідальності у вигляді сплати пені, трьох процентів річних, інфляційних нарахувань та просить стягнути їх з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до розрахунку боргу (а. с. 30 - 35), довідки по операціях з відповідачем за договором № 2585/1617-БО-39 від 31.10.2016 постачання природного газу з 01.10.2016 по 31.05.2018 (а. с. 45 - 47) та банківських виписок з рахунку позивача (а. с. 48 - 147), відповідач за природний газ, спожитий у жовтні 2016 року, розрахувався в повному обсязі 21.12.2016; за природний газ, спожитий в листопаді 2016 року, - 29.12.2016; за природний газ, спожитий в грудні 2016 року, - 01.03.2017; за природний газ, спожитий в січні 2017 року, - 07.03.2017; за природний газ, спожитий в лютому 2017 року, - 03.05.2017; за природний газ, спожитий в березні 2017 року, - 30.11.2017; а за природний газ, спожитий в квітні 2017 року, - 30.11.2017.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач здійснив розрахунок за спожитий у спірний період природний газ з порушенням умов п. 6.1. договору.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов`язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач розрахувався за отриманий в період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно природний газ з порушенням встановленого договором терміну, суд доходить висновку про неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань.

Згідно із п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою № 5 від 31.03.2017 сторонами за взаємною домовленістю внесено зміни до п. 8.2. договору шляхом заміни слів «21% річних» на « 16,4% річних».

При цьому в п. 10.3. договору сторонами узгоджено, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

З посиланням на п. 8.2. договору позивач просить стягнути з відповідача 198 925 грн. 33 коп. пені, нарахованої за період з 26.11.2016 по 25.11.2017.

В силу ст.611 Цивільного кодексу України правовим наслідком порушення зобов`язання є, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, судом встановлено, що він здійснений з урахуванням умов договору та фактичних обставин справи.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем не надано до справи заперечень проти обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку пені шляхом подання до суду відповідного контррозрахунку.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем термінів оплати вартості одержаного від позивача природного газу, а тому суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача 198 925 грн. 33 коп. пені є правомірною і задовольняється судом в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на дану цивільно-правову норму позивач просить стягнути з відповідача 99 912 грн. 35 коп. інфляційних втрат, обчислених за період з 01.02.2017 по 31.10.2017, та 37 608 грн. 11 коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 26.11.2016 по 29.11.2017.

Здійснивши перевірку правильності обчислення позивачем інфляційної складової боргу та процентів річних, судом встановлено, що розрахунки здійснені з урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства.

При цьому, відповідачем не надано до матеріалів справи заперечень проти обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку втрат від інфляції та трьох процентів річних шляхом подання до суду відповідного контррозрахунку.

Враховуючи, що факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань задовольняються судом в повному обсязі.

З приводу клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення пені необхідно зазначити таке:

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В силу ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При цьому зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та його розмір.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 916/2283/18, від 31.10.2019 у справі № 911/874/19 та від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 703/1181/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 761/26293/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Обґрунтовуючи свою заяву про зменшення суми пені, відповідач вказує на те, що використовує природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, заборгованість бюджетних установ за отриману теплову енергію перед КП «Прилукитепловодопостачання» становить 358,8 тис. грн, а також те, що відповідач є збитковим підприємством, збитки відповідача склали 30 892,0 тис. грн, заборгованість держави з різниці в тарифах за надані послуги з постачання теплової енергії бюджетним установам становить 5 483,0 тис. грн.

Вказані твердження відповідача, як підстава для зменшення суми пені, судом до уваги не можуть бути прийняті з огляду на таке:

Як встановлено судом, постачання природного газу за договором постачання природного газу №2585/1617-БО-39 від 31.10.2016 здійснювалось для бюджетних установ та організацій та відповідно прострочка оплати виникла за газ спожитий у період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року.

Із наданого відповідачем додаткового договору № 1 від 28.01.2016 до договору банківського рахунку № 315899/2 від 01.09.2014 вбачається, що для зарахування коштів, що надходять за теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, рахунки відкриваються окремо за категоріями споживачів. Зокрема, для бюджетних устав було відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт відсутності коштів на вказаному рахунку в період з листопада 2016 року по травень 2017 року, тобто на момент настання строку виконання зобов`язання з оплати природного газу, поставленого позивачем у спірний період, для погашення заборгованості, а також доказів наявності дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості в різниці в тарифах за вказаний період по бюджетних установах та організаціях.

Для сплати населенням коштів за теплову енергію та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відкрито окремий рахунок, і наявність заборгованості населення за спожиту теплову енергію, не є підставою для звільнення від відповідальності за оплату спожитого природного газу, який використовується для бюджетних установ та організацій.

Відповідачем надана інформація щодо дебіторської та кредиторської заборгованості, а також заборгованості в різниці в тарифах станом на 10.12.2019, період за який позивачем не нараховувалась пеня і який не є предметом розгляду у даній справі.

Надані відповідачем листи від 16.09.2013 № 1138 та від 13.09.2013 № 05-06/2854 також не відносяться до періоду, в якому здійснювалось постачання природного газу та періоду за який нарахована пеня за прострочку оплати, а датовані майже на три роки раніше.

Відповідачем також не надано суду доказів та не доведено, що заявлена до стягнення сума пені є надмірно великою у порівнянні із збитками кредитора.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для зменшення пені, а тому клопотання відповідача щодо зменшення пені задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевказане, позовні вимоги належить задовольнити повністю та з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 198 925 грн. 33 коп. пені, 99 912 грн. 35 коп. інфляційних втрат та 37 608 грн. 11 коп. трьох процентів річних.

Згідно із ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 5 046 грн. 69 коп., підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області про стягнення 336 445 грн. 79 коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, код 32863684) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 37 608 грн. 11 коп. трьох процентів річних, 99 912 грн. 35 коп. інфляційних втрат та 198 925 грн. 33 коп. пені.

Стягнути з Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Садова, 104, код 32863684) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 5 046 грн. 69 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя А.С.Сидоренко