ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/1479/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В., за участю представників: позивача Єгоров В.С. адвокат за довіреністю; відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні господарського суду в м. Черкаси справу за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго про стягнення 17 395,86 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 17 395,86 грн. заборгованості за неналежне виконання грошових зобов`язань по договору №1089/1718-БО-36 від 08.09.2017 з яких: 14 552,80 грн пені та 2 843,06 грн. 3% річних.

Позивач обґрунтував заявлені вимоги тим, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

Ухвалою суду від 20.12.2019 розгляд справи призначено на 30.01.2020 в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти заявлених вимог посилаючись на те, що природний газ за вказаним Договором був використаний виключно для потреб (теплопозабезпечення) бюджетних установ. А невчасне фінансування з бюджетів усіх рівнів бюджетних установ, підприємств, організацій є однією з найвагоміших причин, по яким відповідач не мав можливості вчасно проводити розрахунки за використаний природний газ. При цьому відповідач звернув увагу суду на те, що невчасний розрахунок мав місце лише в короткочасний період і просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 99,9%.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Сторони були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ПАТ «Укрпошта» форми № 119.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2017 між сторонами був укладений договір постачання природного газу № 1089/1718-БО-36 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 22 717 236,95 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу.

За умовами п. 6.1 цього Договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п.6.1 Договору.

П.8.2. Договору сторони узгодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно Додаткової угоди № 1 від 12.01.2018 до зазначеного Договору сторони виклали п.8.2 Договору в такій редакції:

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3 % річних (з 01.01.2018), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача позивачем нарахована пеня за неналежне виконання відповідачем умов Договору в розмірі 14 552,80 грн.

В порядку приписів ст.625 ЦК України позивачем відповідачу нараховано суму 3% річних в розмірі 2 843,06 грн.

За приписами ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідач не оспорює, що ним оплата за переданий газ здійснювалась несвоєчасно.

Ст. 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору постачання природного газу № 1089/1718-БО-36 від 08.09.2017 та Додаткової угоди до нього. Даний договір виходячи з його умов, є договором поставки. Свої зобов`язання за цим договором позивач виконав належним чином та поставив відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі.

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

За порушення відповідачем умов господарського зобов`язання згідно п.8.2. розмір нарахованої пені за період з 28.11.2017 по 15.03.2018 становить 14552,80 грн.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд вважає, що розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог ст. 232 ГК України.

Суд вважає, що наведені відповідачем доводи щодо використання природного газу за вказаним Договором виключно для потреб (теплопозабезпечення) бюджетних установ, та невчасне фінансування цих бюджетних установ, підприємств, організацій, не є винятковими обставинами для зменшення розміру неустойки.

Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Суд, приймаючи до уваги майнові інтереси обох контрагентів за спірним договором, не вбачає виключних та достатніх підстав для зменшення розміру штрафних санкцій. Відтак, клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Згідно поданого позивачем розрахунку, позивачем відповідачу нараховано 2843,06 грн. 50 коп. 3% річних за період з 28.11.2017 по 15.03.2018.

З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи законодавства суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення 3% річних відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго (; вул.Тищика,12А, м.Умань, Черкаська область, 20300) на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (; вул.Б.Хмельницького,6, 01601) 14 552,80 грн (чотирнадцять тисяч птсот п`ятдесят дві грн. 80 коп.) пені; 2 843,06 грн. (дві тисячі вісімсот сорок три грн. 06 коп.) 3% річних та 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.) витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.02.2020.

Суддя К.І. Довгань