ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 р. Справа № 917/853/19

За позовною заявою Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, вул. Центральна, 20, с. Петрівка, Чутівський район, Полтавська область, 38832,

до 1. Державного реєстратора Скороходівської об`єднаної територіальної громади Чутівського району Полтавської області Чубенко Людмили Миколаївни, вул. Софіївська, 15, с. Скороходово, Чутівський район, Полтавська область, 38813,

2. Фізичної особи - підприємця Грози Леоніда Івановича, АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування рішення.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Павленко С.М.

Представники сторін:

від позивача: Штепка В.В. - голова сільради,

від відповідача 1: не з`явився,

від відповідача 2: Бибик В.А., посв. адвоката № 1115 від 17.08.2018 р.

Обставини справи. Петрівська сільська рада Чутівського району Полтавської області звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Скороходівської об`єднаної територіальної громади Чутівського району Полтавської області Чубенко Людмили Миколаївни та Фізичної особи - підприємця Грози Леоніда Івановича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Скороходівської об`єднаної територіальної громади Чутівського району Полтавської області Чубенко Л.М. від 20.04.2018 р. № 40725661 про державну реєстрацію іншого речового права по заяві Фізичної особи - підприємця Грози Леоніда Івановича.

Ухвалою суду від 25.06.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Підготовче засідання призначено на 23.07.2019 р. на 13:30 год.

17.07.2019 р. від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7473).

Ухвалою суду від 23.07.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 24.09.2019 р. на 14:30 год.

26.07.2019 р. позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 7806).

Судове засідання, призначене на 24.09.2019 р. на 14:30 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне підготовче засідання призначено на 06.11.2019 р.

Представники сторін в судове засідання 06.11.2019 р. не з`явились. Відповідач 1 відзив на позовну заяву не надав, причин щодо того суду не повідомив.

Відповідачем 2 подано клопотання про відкладення підготовчого засідання, в зв`язку зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі (вх. №12148).

Ухвалою суду від 06.11.2019 р. закрите підготовче провадження у справі та призначине її до судового розгляду по суті на 10.12.2019 р.

В судовому засіданні 10.12.2019 р. представником позивача заявлено усне клопотання про оголошення перерви для надання можливості подати додаткові докази.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання, скільки останнє заявлено після закриття підготовчого провадження та оголошено про початок розгляду справи по суті.

Представник позивача 10.12.2019 р. виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні. Відповідач 1 явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача 2 виклав зміст заперечень проти позову.

Судом з`ясовано обставини справи та досліджено докази.

Розгляд справи відкладено на 23.01.2020 р.

В судовому засіданні 23.01.2020 р. представники сторін (позивача та відповідача 2) підтримали свою позицію викладену письмово.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, причин щодо того суду не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання суд розглядає спір за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, що 17 червня 2013 року між Чапаєвською сільською радою (орендодавець) та Приватним підприємцем Грозою Леонідом Івановичем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0384, площею 0,322 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» строком на 49 років з орендною платою в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 9).

Земельна ділянка передана згідно акту прийому-передачі від 17.06.2013 р. (а.с. 15).

На підставі рішення Чапаєвської сільської ради Чутівського району № 6 від 04 березня 2014 року "Про розгляд заяви ФОП Грози Л.І." (а.с. 17) між Чапаєвською сільською радою та Приватним підприємцем Грозою Леонідом Івановичем укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17 червня 2013 року, якою зменшена площа орендованої земельної ділянки до 0,05 га та зменшено орендну плату в розмірі 3 % грошової оцінки землі (а.с. 18).

Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» село Чапаеве Чутівського району Полтавської області перейменоване на село Петрівка Чутівського району Полтавської області.

Позивач вказує, що площа земельної ділянки, яка передана позивачем у оплатне користування підприємця Грози JI.I. змінилася з 0,322 га до 0,05 га.

Однак, при вчиненні державної реєстрації права оренди Грози JI.I. на земельну ділянку площею 0,05 га державним реєстратором (відповідачем) була допущена помилка та для реєстраційної дії використані невірні документи.

17 квітня 2018 року державним реєстратором Скороходівської об`єднаної територіальної громади Чутівського району Полтавської області Чубенко Людмилою Миколаївною за заявою Грози Леоніда Івановича зареєстровано інше речове право (право користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :01:001:0384 площею 0,322 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Чутівський район, село Петрівка, вулиця Привокзальна, 23), на підставі договору оренди земельної ділянки від 17 червня 2013 року. Рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права від 20 квітня 2018 року за № 40725661 (а.с. 19).

Внаслідок помилки відповідача 1 відповідне право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором Чубенко Людмилою Миколаївною незаконно. Державний реєстратор позбавлена права самостійно виправити допущену помилку. Звернення позивача до уповноважених органів Міністерства юстиції України з даного приводу залишилися без належного реагування. Тому рішення відповідача 1 про реєстрацію іншого речового права може бути скасовано судом, як таке, що суперечить нормам чинного законодавства виходячи з наступного.

Позивач стверджує, що у поданих державному реєстратору документах відсутні - схема земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розмір земельної ділянки, орендна плата по додатковій угоді, а також сама додаткова угода від 04 березня 2014 року, тобто відомості, які являються обов`язковими та прямо зазначені в Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.11 р. за № 1141. Порушення права позивача у даних правовідносинах полягає у тому, що оскаржуване рішення безпідставно зафіксувало право гр. Грози Л.І. на земельну ділянку 0,272 га (0,322 га - 0,05 га = 0,272 га), хоча за укладеними договорами такого права у даної особи немає. Внаслідок оскаржуваної реєстраційної дії Петрівська сільська рада як орган місцевої влади, який виконує повноваження щодо розпорядження невитребуваними земельними ділянками у межах своєї територіальної юрисдикції, позбавлена можливості та права здійснювати розпорядження земельною ділянкою, право оренди на яку зареєстрована надлишково та безпідставно.

Відповідач 2 стверджує, що державний реєстратор Чубенко Л.M. при проведенні державної реєстрації договору оренди діяла в порядок та спосіб передбачений законом, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40725661 від 20.04.2018р. не підлягає скасуванню. Виконати вимоги щодо реєстрації додаткової угоди на даний час не представляється можливим оскільки, кадастровий номер :01:001:0384 присвоєно саме ділянці пл. 0,322 га., а на ділянку площею 0,05 га., необхідно виготовити технічну документацію із землеустрою, присвоїти кадастровий номер і внести її до державного земельного кадастру. Тільки після завершення виконання вказаних робіт можна буде подати заяву до державного реєстратора про внесення змін в реєстраційну справу.

При прийняті рішення судом враховано наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 19 Закону (у чинній редакції) право оренди земельної ділянки виникає після реєстрації такого права.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" № 1952-IV державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (стаття 27 ЗУ № 1952-IV).

Так, документом для державної реєстрації речового права в даному випадку є договір оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2018 року державним реєстратором Скороходівської об`єднаної територіальної громади Чутівського району Полтавської області Чубенко Людмилою Миколаївною за заявою Грози Леоніда Івановича зареєстровано інше речове право (право користування земельною ділянкою площею 0,322 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Чутівський район, село Петрівка, вулиця Привокзальна , 23 ), на підставі договору оренди земельної ділянки від 17 червня 2013 року. Рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права від 20 квітня 2018 року за № 40725661 (а.с. 19).

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 4 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка площею 0,322 га., є сформованою та останній присвоєно кадастровий номер :01:001:0384.

Відповідно до Договору від 17 червня 2013 року, в оренду передається земельна ділянка площею 0,322 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» строком на 49 років з орендною платою в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Державний реєстратор Чубенко Л.М. при реєстрації договору оренди діяла в порядок та спосіб передбачений Законом, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40725661 від 20.04.2018 р. не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд зазначає, що для реєстрації Додаткової угоди, відповідно до якої в оренду передано земельну ділянку площею 0,05 га., необхідно здійснити формування земельної ділянки, що передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

2. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через господарський суд Полтавської області).

Повне рішення складено 03.02.2020 р.

Суддя Погрібна С.В.