ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.01.2020 Справа № 920/85/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/85/18 в порядку загального позовного провадження

за позовом: фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ),

до відповідача: Управління поліції охорони в Сумській області (вул. Псільська, буд. 36, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 40108871),

про стягнення 5586562,50 грн. на підставі договору № 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України,

представники сторін:

від позивача: Василенко Є.В. (паспорт НОМЕР_2 від 23.07.1996), адвокат Литвинов Д.О. (ордер №296187 від 28.10.2019);

від відповідача: начальник управління Антонюк О.О. (наказ № 123 о/с від 15.02.2018), адвокат Кобилянський В.А. (довіреність № 2722/43/38/1-01-2019 від 24.12.2019)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 14.06.2018 (суддя Спиридонова Н.О.) позов задоволено; ухвалено стягнути з Управління поліції охорони в Сумській області на користь фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича збитки в сумі 700000,00 грн.; 165625,00 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4548062,50 грн.; 10000,00 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 83798,45 грн.

Матеріали справи № 920/85/18 26.07.2018 були направлені до Харківського апеляційного господарського суду разом з апеляційною скаргою Управління поліції охорони в Сумській області на рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 у справі № 920/85/18 залишено без змін.

01.10.2018 матеріали справи № 920/85/18 направлені до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду разом з касаційною скаргою Управління поліції охорони в Сумській області на рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018.

Постановою Верховного Суду від 18.06.2019 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 та рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 у справі № 920/85/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

01.10.2019 матеріали справи № 920/85/18 надійшли на адресу господарського суду Сумської області.

У зв`язку з тим, що постановою Верховного Суду скасовано рішення господарського суду Сумської області від 12.09.2018 (суддя Спиридонова Н.О.), а справу направлено на новий розгляд, розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Сумської області від 01.10.2019 справа № 920/85/18 призначена на повторний автоматичний розподіл.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.10.2019 головуючим суддею визначено Яковенка В.В.

Оскільки справу передано на новий розгляд, ухвалою суду від 04.10.2019 призначено підготовче засідання на 29.10.2019, сторонам установлено строк для надання відзиву та відповіді на відзив, їм запропоновано надати письмові пояснення з урахуванням висновків постанови Великої Палати Верховного Суду та окремих думок суддів Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою суду від 28.11.2019 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 10.12.2019.

21.11.2019 від позивача надійшло клопотання від 19.11.2019 про долучення до матеріалів справи копій документів, а саме: копію відповіді слідчого ГУ НП в Сумській області від 14.11.2019 № 816/1/24/12-2019; копію протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; копію роздруківки про спрацювання СПТС "SPIDER"; копію рапорту про проведення опитування з використанням поліграфу; заяву свідка ОСОБА_1 ; заяву свідка ОСОБА_2 ; заяву свідка ОСОБА_3 ; заяву свідка ОСОБА_4 .

06.12.2019 відповідач подав заперечення № 25/73/43/38/1/01-2019 від 05.12.2019 на відзив на позовну заяву, вважає вимоги позивача необґрунтованими, а викладені мотиви і твердження, на яких ґрунтується позиція позивача, такими, що не підтвердженні належними допустимими доказами, тому просить суд відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою суду від 10.12.2019 постановлено долучити до матеріалів справи копію відповіді слідчого ГУ НП в Сумській області від 14.11.2019 № 816/1/24/12-2019; копію протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; копію роздруківки про спрацювання СПТС "SPIDER"; нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_4 ; повернути представнику позивача в судовому засіданні копію рапорту про проведення опитування з використанням поліграфу; нотаріально посвідчені заяви свідка ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 ; закрити підготовче провадження у справі № 920/85/18; призначити справу № 920/85/18 до судового розгляду по суті на 26.12.2019.

У судовому засіданні 26.12.2019 було оголошено перерву до 24.01.2020.

Згідно зі статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

22 травня 2014 року між фізичною особою-підприємцем Василенком Є.В. та Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області (змінено назву на Управління поліції охорони в Сумській області Національної поліції України) укладено договір № 14-0 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України (далі договір).

За матеріалами кримінального провадження №0000360 08.04.2017 невстановленими особами було здійснено розбійний напад на магазин «Провіант», що належав на той час позивачу на праві власності, внаслідок чого невідомими особами зв`язано охоронця та зламано металевий сейф, який знаходився в приміщенні бухгалтерії зазначеного магазину за адресою: АДРЕСА_3.

Враховуючи, що в згаданому кримінальному провадженні не прийнято остаточного процесуального рішення, слідство триває, зловмисників не знайдено, суд вважає, а сторони погоджуються, встановленою обставину того, що 08 квітня 2017 року відбулася певна кримінальна подія - вчинено кримінальне правопорушення (позивач наполягає на розбійному нападі, відповідач повністю не впевнений в такій кваліфікації, зважаючи на інші версії слідства (крадіжка, інсценування злочину тощо)), з яким позивач пов`язує і доводить наявність спричинених йому матеріальних збитків у вигляді викрадених грошових коштів, а саме: 700000,00 грн., 165625,00 дол. США та 10000,00 Євро.

Звертаючись до господарського суду, фізична особа-підприємець Василенко Є.В. вказує, що викрадення вищезазначеного майна відбулось саме внаслідок неналежного виконання Управлінням поліції охорони в Сумській області Національної поліції України умов договору № 14-0, у зв`язку з чим просить стягнути цю суму з відповідача.

Відповідно до п. 1.1 договору відповідач зобов`язується надати позивачеві послуги із централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, в якому знаходиться майно, що належить позивачу, а позивач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих відповідачем послуг на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що адреса об`єкта, його найменування, час надання послуг, вартість за місяць по кожному об`єкту, що підлягають охороні за цим договором, зазначені у дислокації-розрахунку (додаток № 1 до договору).

Згідно з п. 1.3. договору обов`язковою умовою при укладенні та виконанні договору є наявність у позивача документів, що засвідчують його право власності, володіння або користування об`єктом.

Судом встановлено, що систему тривожної і охоронної сигналізації встановлено на об`єкті, який розташовано за адресою: Сумська область, м. Ромни, вулиця Берегова, буд. № 66-А, магазин «Провіант» і станом на 08.04.2017 належала позивачу на праві приватної власності відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2016.

Згідно з додатком № 2 (Протокол узгодження договірної ціни) позивач зобов`язаний за надані відповідачем послуги щомісячно здійснювати оплату в сумі 400,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Приписами частини першої статті 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до пункту 4.1 договору відповідач не приймає майно позивача на зберігання і не вступає в володіння чи користування цим майном. Відповідач приймає на себе обов`язок здійснювати за допомогою технічних засобів охоронного призначення централізоване спостереження за цілісністю об`єкту в період з моменту прийому сигналізації під спостереження і до моменту зняття сигналізації з-під спостереження, обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації і здійснення реагування на їх спрацювання шляхом негайного виїзду працівників поліції відповідача на об`єкт для вияснення причин спрацювання сигналізації та, за умови необхідності, протидії злочинним посяганням на майно позивача.

У відповідності до розділу 6 договору відповідач зобов`язаний:

6.1.1. Здійснювати в дні і години, вказані в Дислокації-розрахунку, централізоване спостереження за станом систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті позивача.

6.1.2. У разі спрацювання сповіщувачів систем тривожної або охоронної сигналізації забезпечити прибуття групи затримання працівників відповідача на об`єкт і вживати невідкладних заходів протидії злочинним посяганням на майно позивача.

6.1.3. При виявленні слідів проникнення сторонніх осіб на об`єкт, де спрацювала сигналізація, вживати заходів по їх затриманню, здійснювати охорону об`єкту силами наряду поліції до прибуття на об`єкт слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ, позивача або його довірених осіб.

6.1.4. Негайно повідомляти позивача і в чергову частину органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об`єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням. Забезпечувати недоторканість місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ.

6.1.5. При виявленні на об`єкті позивача ознак пожежі, негайно повідомляти про це територіальний підрозділ Управління Міністерства з надзвичайних ситуацій у Сумській області та вживати першочергові можливі заходи щодо гасіння пожежі з дотриманням необхідних заходів особистої безпеки.

6.1.6. Здійснювати сервісне технічне обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановленої на об`єкті позивача.

6.1.7. Виконувати за рахунок позивача поточний або капітальний ремонт сигналізації, якщо вона вийшла з ладу не з вини відповідача.

6.1.8. Інструктувати працівників позивача про порядок та правила користування сигналізацією, встановленою на об`єкті позивача.

6.1.9. Приймати участь у роботі комісії у складі з уповноважених представників позивача та відповідача при встановленні розміру збитків, завданих майну позивача, яке знаходиться в межах його об`єкту, протиправними діями третіх осіб, працівників відповідача чи персоналом позивача.

Отже договір передбачає обов`язок відповідача здійснити комплекс дій щодо захисту і збереження майна позивача: обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, спостереження за ними та вжиття заходів по затриманню сторонніх осіб на об`єкті, де спрацювала сигналізація, протидії злочинним посяганням останніх на майно позивача.

Згідно з пунктом 7.1.1 договору відповідач несе матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором у відповідності до чинного законодавства України. Факти невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором, протиправних дій працівників відповідача та розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, встановлюється у визначеному чинним законодавством порядку.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин не переробної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, масові порушення громадського порядку тощо).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг охорони.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2017 невстановленими особами було здійснено проникнення в магазин «Провіант», що належав позивачу на праві власності, зв`язано охоронця та зламано металевий сейф, який знаходився в приміщенні бухгалтерії цього магазину.

Того ж дня Головним управлінням Національної поліції в Сумській області складено рапорт про виявлення кримінального правопорушення, а також складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення. По факту вчинення зазначеного злочину відкрито кримінальне провадження №0000360 та розпочато досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України.

Позивач зазначив, що внаслідок здійснення розбійного нападу на вищезазначений магазин було викрадено належні йому грошові кошти у розмірі 700000,00 грн., 165625,00 доларів США та 10000,00 Євро, які зберігалися у металевому сейфі у приміщенні бухгалтерії магазину «Провіант» у зв`язку із закриттям Роменського відділення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-банк», в якому позивач орендував індивідуальний сейф.

Як стверджує позивач, викрадення вищезазначеного майна відбулося внаслідок неналежного виконання Управлінням поліції умов договору, у зв`язку з чим просить стягнути цю суму з відповідача як завдані збитки.

З матеріалів кримінального провадження №0000360 та службового розслідування по факту виїзду 08.04.2017 наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області слідує, що 08.04.2017 о 03 годині 35 хвилин 39 секунд надійшов сигнал «Тривога» про спрацювання засобів охоронної сигналізації - сповіщувачі бухгалтерії (відкриття вхідних дверей та об`ємний сповіщувач), з магазину «Провіант». Зазначену інформацію передано наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області в м. Ромни у складі молодшого інспектора старшого сержанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського-водія старшого сержанта поліції ОСОБА_6 .

З наданої відповідачем інформації про місцезнаходження, переміщення службового автомобіля ВАЗ-21111 д.н.з.0714 (том 1, а.с.222) вбачається, що службовий автомобіль ВАЗ-21111 д.н.з.0714 розпочав слідування в напрямку АДРЕСА_3 (місцезнаходження магазину «Провіант») о 03 годині 39 хвилин 02 секунди. О 03 годині 43 хвилини 47 секунд автомобіль зробив зупинку у зв`язку з пробиттям колеса об саморобні металеві пристрої, які з цією метою залишили злочинці та які були вилучені з місця події під час огляду, після чого знову продовжив рух і прибув до магазину «Провіант» о 03 годині 45 хвилин 21 секунду, подолавши відстань 2 кілометри 600 метрів.

Таким чином, починаючи рух о 03 годині 39 хвилин 02 секунди, наряд поліції охорони виконавця прибув до належного позивачу приміщення магазину «Провіант» о 03 годині 45 хвилин 21 секунду, тобто за 6 хвилин 19 секунд.

Конкретного (в хвилинах і секундах) часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце події з моменту спрацювання тривожної сигналізації ні договором, ні спеціальними правовими нормами не регламентовано.

Але, враховуючи обставини справи (наявність події, відношення до неї сторін, пов`язані з нею їх дії тощо), правовий статус відповідача, суд вважає за необхідне застосувати аналогію.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940 (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі Інструкція) цей нормативно-правовий акт регламентує діяльність органів та підрозділів внутрішніх справ з питань реагування на заяви, повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події.

Спрацювання охоронної (тривожної) сигналізації, що може свідчити про несанкціоноване проникнення на об`єкт сторонніх осіб, є однією з форм передачі інформації про можливе вчинення кримінального правопорушення або іншу подію, яка вимагає втручання правоохоронних органів. Реагування працівників поліції на таку інформацію для запобігання, припинення злочинів, вжиття заходів для забезпечення їх розкриття є виконанням визначених у статті другій Закону України «Про Національну поліцію» загальних завдань цього правоохоронного органу.

Особливості регламентації дій поліції охорони у правовідносинах, які виникли в цій справі, полягають у тому, що з метою запобігання протиправним посяганням на конкретно визначений об`єкт за ним на договірних засадах здійснюється спостереження за допомогою спеціальних технічних засобів, і спосіб першочергового реагування зазначеного правоохоронного органу в разі одержання тривожного сигналу визначений не лише законодавством, а і договором, укладеним щодо відповідного об`єкта.

Проте організаційні умови, що є необхідними для оперативності й ефективності вжитих поліцією заходів у разі одержання відомостей про можливе протиправне посягання, зокрема невідкладність прибуття на місце події, є універсальними й не змінюються залежно від юридичних підстав таких заходів.

Конкретного часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце події з моменту виїзду за повідомленням про спрацювання тривожної сигналізації зазначеною Інструкцією, ні іншими нормативно-правовими актами, ні договором не регламентовано.

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції встановлено лише час збору до виїзду нарядів органів внутрішніх справ при надходженні заяв чи повідомлень про кримінальні правопорушення, який за загальним правилом становить до 5 хвилин.

Натомість загальний строк прибуття працівників міліції охорони на місце вчинення кримінальних правопорушень та інших подій згідно з підпунктом 2.3. Інструкції не повинен перевищувати часу збору до виїзду та часу, мінімально необхідного для подолання відстані від ОВС до місця події (з урахуванням особливостей місцевості, погодних та дорожніх умов).

Таким чином, у разі одержання уповноваженими службовими особами відповідача сигналу «Тривога» з пульту централізованого спостереження й інформації про можливе вчинення кримінального правопорушення невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків мало б місце у випадках не вчинення дій, передбачених чинним законодавством і підпунктами 6.1.2-6.1.4 договору, вчинення їх не у повному обсязі чи не у спосіб, визначений договором і законодавством.

Водночас належне виконання поліцією охорони своїх обов`язків не завжди гарантує позитивний результат у вигляді запобігання, припинення злочину, затримання осіб, котрі його вчинили, та повернення викраденого майна.

Слід зазначити, що спрацювання сигналізації в будь-якому випадку, в тому числі і цьому, не свідчить тільки про вчинення правопорушення на об`єкті шляхом незаконного проникнення, посягання на майно клієнта та інше, оскільки можуть існувати інші причини, не пов`язані з протизаконними діями. Тому в цьому випадку як в інших подібних за обставини лише спрацювання сигналізації без відповідного повідомлення про вчинення злочину або іншого правопорушення наряд реагування відповідача діяв у штатному режимі, першочергово маючи на меті з`ясування причин спрацювання сигналізації.

Надані відповідачем докази на підтвердження своїх заперечень, зокрема: дані висновку за матеріалами службового розслідування за фактом виїзду 08.04.2017 наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області на спрацювання засобів охоронної сигналізації з магазину «Провіант», спецповідомлення начальника УПО в Сумській області першому заступнику начальника Департаменту поліції охорони, пояснень службових осіб відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які здійснювали виїзд у складі наряду, підтверджують належне виконання відповідачем комплексу необхідних дій, передбачених договором, законодавством і можливих за таких обставин.

Згідно з цими матеріалами невідкладно після одержання інформації про спрацювання на об`єкті тривожної сигналізації на місце події виїхав наряд взводу реагування. На під`їзді до магазину службовий автомобіль зазнав пошкодження колеса внаслідок наїзду на саморобний пристрій, імовірно залишений зловмисниками. Виявивши на місці ознаки вчиненого розбійного нападу з проникненням у приміщення, працівники поліції охорони опитали охоронця ОСОБА_7 , вжили заходів щодо відпрацювання нарядом прилеглої території для затримання зловмисників «по гарячих слідах», які однак, позитивного результату не дали, й на місце події було викликано слідчо-оперативну групу (т. 1, а.с. 101-105, 107-109).

Відповідно до звіту за результатами GPS-моніторингу службового автомобіля, який здійснював виїзд, автомобіль почав рух через 03 хвилини 23 секунди після отримання сигналу «Тривога» і через 06 хвилин 19 секунд з моменту виїзду прибув до магазину «Провіант» (т. 1, а.с. 222, т. 2, а.с. 21). Відображений у цьому документі реальний час виїзду не суперечив вимогам підпункту 2.2. пункту другого Інструкції № 940.

Згідно з наданим управлінням поліції охорони актом контрольного вимірювання відстані та часу відстань від місця дислокації групи реагування до кінцевого пункту, розташованого по вулиці Береговій (Артема), 66 у місті Ромни, становить 3 км, а загальний час слідування - 04 хвилини 27 секунд (т. 1, а.с. 111).

Відповідно до п. 3.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила) водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений. В свою чергу обрання водіями швидкості дорожнього руху визначено розділом 12 Правил.

Виїзд автомобіля для контрольного вимірювання відбувся о 09:50 год., тоді як спрацювання тривожної сигналізації відбулося о 03:34 год.

На водіїв оперативних транспортних засобів, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються загальні приписи, встановлені розділом 1 Правил.

Відповідно до п. 1.5 цього розділу дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Із зазначеного акта вбачається, що середня швидкість руху транспортного засобу під час контрольного вимірювання становила близько 42 км/год, визначену з урахуванням зафіксованого в акті зниження швидкості до 10-20 км/год під час об`їзду великих калюж, на інших ділянках дороги швидкість становила 45-60 км/год і таким чином відповідала максимальним межам, установленим пунктом 12.4 Правил у редакції, чинній на час події.

З урахуванням прямування службового автомобіля до магазину «Провіант» у населеному пункті в темний час доби, а також стану дорожнього покриття (з вибоїнами), обставини справи не свідчать про наявність у водія можливості перевищити межі дозволеної швидкості, зберігаючи постійний контроль руху транспортного засобу і безпеку керування ним, необхідні для виконання вимог пункту 1.5 Правил і запобігання невиправданому ризику для життя і здоров`я працівників поліції та інших осіб.

Крім того звичайні (штатні) підстави та умови службового виїзду (завдання) в нашому випадку не дають беззаперечного права водієві відступати від вимог Правил дорожнього руху на підставі їх пункту 3.1.

Дещо більша інтенсивність руху, порівняно з часом виїзду на об`єкт, згідно з актом збільшила тривалість слідування транспортного засобу лише приблизно на 25 секунд, що очевидно не могло істотно вплинути на вирішення питання про своєчасність виконання відповідачем договірних зобов`язань (т. 1, а.с. 111).

Окрім того, до затримки прибуття поліції охорони на місце призначення, не доїжджаючи приблизно 800 метрів, призвело пошкодження колеса автомобіля внаслідок наїзду на залишений поблизу магазину спеціальний пристрій, пробивши праве переднє колесо, у зв`язку з чим водій змушений був зупинити автомобіль, після чого в напрямку до магазину «Провіант» рухався з пробитою шиною надто повільно. Вказаний факт підтверджується матеріалами службового розслідування, проведеного відповідачем за даним фактом, поясненнями працівників групи реагування відповідача, копією наданого ТОВ «Інтехплюс» звіту по зупинкам переміщення службового автомобіля ВАЗ-21111 д.н.з. 0714 та листом слідчого Головного управління Національної поліції України в Сумській області Оксюти В.М. від 07.02.2018, адресованим позивачу, в якому зазначено, що кримінальним провадженням, порушеним за даним фактом, встановлено, що під час руху гр. ОСОБА_8 на автомобілі приблизно о 03:45 год. 08.04.2017 на перехресті вулиць Берегова та Гоголя виявлено 15 саморобних предметів для примусової зупинки транспорту шляхом пошкодження шин, які були вилучені.

Таким чином, зволікання та повільне переміщення наряду реагування відповідача до приміщення магазину «Провіант» після отримання сигналу «Тривога» відбулося з причини пошкодження шини службового автомобіля.

Стаття 1 Закону України «Про охоронну діяльність» визначає термін охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна належних йому повноважень стосовно нього.

Нормами ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії не переробної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідачем у відзиві зазначено, що належне позивачу приміщення магазину «Провіант» складається з торгового залу, бухгалтерії та кабінету завідувача магазином. Сповіщувачі приміщення торгового залу магазину розміщені на шлейфах 5-6 ПЦС, кабінету завідувача магазином на шлейфі № 7 і приміщення бухгалтерії на шлейфах № 1-4 (шлейф № 4 сейф та шлейф № 3 розбиття скла вікон), що підтверджується підписаними сторонами та залученими до договору актом на обладнання приміщень об`єкта КТС від 21.05.2014, план-схемою об`єкта від 21.05.2014 та актом прийняття КТС в експлуатацію від 24.05.2014. Таким чином, засобами тривожної сигналізації обладнані лише приміщення торгової зали магазину «Провіант» і приміщення кабінету завідувача магазином, куди проникнення сторонніх осіб не було, а засобами охоронної сигналізації обладнано приміщення бухгалтерії, куди за версією позивача відбулося проникнення невідомих осіб шляхом вибивання дверей та викрадено з металевого ящика бухгалтерії 700000,00 грн., 165625,00 доларів США та 10000 Євро, які позивач заявляє до стягнення з відповідача.

За даними СПТС «SPIDER» встановлено, що час перебування невідомих осіб у приміщенні бухгалтерії магазину «Провіант» становить 01 хвилина 06 секунд (період спрацювання об`ємного датчика, встановленого в приміщенні бухгалтерії, який реагує на рух), що підтверджено висновком службового розслідування, проведеного за даним фактом.

Як, зокрема, вважає відповідач, причиною викрадення належних позивачу коштів являється не виконання позивачем пункту 6.3.1. договору та викладених в акті обстеження стану технічної укріпленості об`єкта та КТС від 14.05.2015 рекомендацій відповідача щодо технічної укріпленості приміщення магазину «Провіант» в частині не обладнання ним вікон металевими гратами з внутрішньої сторони та ігнорування вимог щодо збереження коштів у спеціальних приміщеннях або сейфах ІІ-ІV класу опору до злому, розголошення позивачем стороннім особам інформації про зберігання в металевому ящику бухгалтерії приміщення належних йому великих сум грошових і валютних коштів, що, в свою чергу, безпосередньо послужило швидкоплинності проникнення сторонніх осіб до приміщення бухгалтерії, злому металевого ящика та викрадення належних позивачу коштів.

Оскільки проникнення невідомих осіб до приміщення магазину позивача відбулось через вікно, яке дією технічних засобів охоронної сигналізації не охоплювалось, отже саме внаслідок невиконання позивачем умов договору щодо забезпечення належних умов надійної схоронності майна відбулось викрадення грошових коштів.

Таким чином, за наявності зазначених вище обставин негайний виїзд та прибуття представників відповідача протягом мінімально необхідного проміжку часу жодним чином не міг запобігти вчиненню невідомими особами викрадення із приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» належних позивачу грошових і валютних коштів або забезпечити затримання ймовірних злочинців, оскільки за наведених вище обставин не мав фізичної та технічної можливості для таких заходів.

При цьому суд зазначає, що відповідачем неналежно виконано вимоги пункту 6.1.4 договору в частині негайного повідомлення позивача і чергової частини органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об`єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням. На виконання цієї умови угоди надано лише пояснення співробітників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виклик слідчо-оперативної групи, чергової ОСОБА_9 щодо попередження власника (хозоргана) та усні пояснення відповідача. Поряд з цим після звільнення сторож ОСОБА_4 самостійно зателефонував Василенку Є.В. та пізніше до чергової частини ОВС для формального оформлення події.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд вважає, що таке виконання пункту 6.1.4 договору жодним чином не могло вплинути на наслідки цієї події, затримання зловмисників і повернення викраденого.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини з надання послуг з охорони об`єкта.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг є двосторонньозобов`язувальним, оскільки і виконавець, і замовник наділені як правами, так і обов`язками. На виконавця покладено обов`язок надати послугу і надано право на одержання відповідної плати або відшкодування фактичних витрат, необхідних для виконання договору. Замовник, в свою чергу, зобов`язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуги з боку виконавця.

За умовами правочину відповідач зобов`язався надавати позивачу послуги з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, в якому знаходиться майно, що належить замовнику, а позивач у свою чергу зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих відповідачем послуг.

Загальні умови виконання зобов`язання закріплені в ст. 526 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 ГК України.

За твердженням позивача неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором яке, зокрема полягає в незабезпеченні негайного виїзду працівників відповідача на об`єкт стало однією з основних передумов крадіжки та відповідно призвело до понесення позивачем збитків. Судом з`ясовано, що такі твердження позивача не підкріплені достатніми належними та допустимими доказами, за своєю суттю є припущеннями, які не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із вимогами п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Стаття 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав визначає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з приписами ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями, виходячи зі змісту ст. 217 ГК України, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно - господарські та адміністративно - господарські санкції.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

При цьому, відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи;

- шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

- вини особи, яка заподіяла шкоду.

Отже для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто протиправна дія є причиною, а шкода наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

За фактом проникнення 08.04.2017 до приміщення магазину «Провіант» відкрито кримінальне провадження №0000360 та розпочато досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Проте, за юридичним складом, для стягнення збитків необхідна наявність одночасно з цією обставиною також інших елементів, зокрема протиправність поведінки правопорушника та причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками.

У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діляності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання з відшкодування шкоди, збитків є деліктним зобов`язанням.

У даному випадку суд не вбачає у діях відповідача протиправної поведінки, що призвела до шкідливих результатів щодо прав та охоронюваних інтересів позивача, хоча мають місце факти несвоєчасного прибуття до об`єкта охорони не з вини відповідача та неналежного повідомлення останнім позивача та органів внутрішніх справ щодо проникнення до будівлі, що охороняється.

Судом з наданих відповідачем документів і пояснень установлено, що 08 квітня 2017 року о 03 годині 35 хвилин 39 секунд на пульт централізованого спостереження Управління поліції охорони в Сумській області, розташований за адресою: м. Суми, вул. Псільська, буд. 36, надійшов сигнал «Тривога» про спрацювання засобів охоронної сигналізації - сповіщувачі бухгалтерії (відкриття вхідних дверей та об`ємний сповіщувачі) у приміщенні магазину «Провіант» по вул. Берегова, буд. 66-А у м. Ромни Сумської області, про що чергова ПЦС Рудик Я.В. зазначену інформацію передала черговому наряду взводу реагування № 2 батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області у м. Ромни. Наряд взводу реагування № 2 у складі молодшого інспектора старшого сержанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського-водія ОСОБА_6 , виконуючи службові обов`язки на автомобілі ВАЗ-21111 д.н.з 0714, о 03 годині 36 хвилин почав слідувати до магазину «Провіант» з метою з`ясування причин спрацювання технічних засобів сигналізації в цьому магазині, але в районі будинку № 14 по вул . Берегова , не доїжджаючи близько 800 метрів до магазину «Провіант», службовий автомобіль, наїхавши на саморобний металевий пристрій, який ймовірно заздалегідь залишили зловмисники, пробив праве переднє колесо та продовжив рух до магазину і, прибувши до приміщення магазину «Провіант» о 03 годині 45 хвилин, почав огляд будівлі магазину. В ході огляду нарядом встановлено, що будь-яких пошкоджень фасадної частини магазину не було, але при огляді прилеглої до магазину території, подолавши паркан та опинившись на подвір`ї з тильного боку магазину, ОСОБА_5 виявив москітну сітку, яка стояла поруч з вікном. Заглянувши у вікно, ОСОБА_5 побачив всередині приміщення магазину охоронника позивача ОСОБА_7 зі зв`язаними попереду руками. Жодних тілесних пошкоджень охоронник не мав, перебував у досить спокійному стані, а слідів боротьби в приміщенні не спостерігалось. Охоронник пояснив, що декілька хвилин назад невідомі особи в кількості 4-х чоловік, які були одягнуті у форменний одяг камуфляжного кольору та мали маски на обличчях, через вікно проникли до приміщення охоронника, яке за допомогою засобів сигналізації не охороняється, зв`язали охоронника, вилучили жорсткий диск відеоархіватора, вибили дерев`яні двері до приміщення бухгалтерії та з металевого ящика, який відкрили шляхом зламу, викрали належні особисто позивачу Василенку Є.В. грошові кошти і іноземну валюту, зі слів якого з металевого ящика зникли грошові кошти в сумі 300000,00 грн. та 160000,00 доларів США, які належали особисто йому. Заходи по відпрацюванню нарядом поліції охорони прилеглої території по затриманню ймовірних злочинців по «гарячих слідах» позитивних результатів не дали.

Пунктом 6.3.1 договору замовник зобов`язаний забезпечити належні умови для забезпечення надійної схоронності майна, сприяти виконавцю у виконанні ним своїх обов`язків за договором.

Відповідно до двостороннього акту обстеження приміщення магазину «Провіант» від 14.05.2015, підписаного позивачем та повноважним представником відповідача, з метою технічної укріпленості приміщення магазину та уникнення ймовірних безперешкодних до нього проникнень і викрадення майна та грошових коштів позивачу було запропоновано здійснити наступні заходи з укріпленості:

- збереження у неробочий час грошових коштів чи значних матеріальних цінностей необхідно здійснювати у спеціальних приміщеннях або сейфах ІІ-IV класу опору до злому;

- вікна магазину повинні бути обладнані металевими гратами з внутрішньої сторони з прутка діаметром 16 мм вічками 150х150 мм у відповідності до вимог ДСТУ-2003;

- некапітальні стіни та перекриття будівлі магазину зсередини впродовж всієї площі повинні бути укріплені металевими гратами, що потім обштукатурюються, у відповідності до вимог ДСТУ-2003.

Проте вказані заходи позивачем залишились проігноровані, жоден із рекомендованих до виконання заходів технічної укріпленості приміщення магазину «Провіант» не виконано, що стало однією з основних прчин викрадення належних позивачу грошових коштів.

Таким чином, з огляду на невиконання позивачем вимог щодо усунення виявлених в ході обстеження недоліків, в даному випадку відсутні підстави вважати, що збитки нанесені позивачу з вини відповідача, тому покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню збитків, спричинених викраденням, є безпідставним.

Ухвалою від 03.04.2018 у справі № 920/85/18 господарським судом Сумської області витребувано від слідчого Слідчого управління Національної поліції в Сумській області інформацію щодо розміру збитків, завданих внаслідок розбійного нападу на магазин "Провіант", який належить позивачу на праві власності.

На виконання вимог ухвали суду, слідчим Слідчого управління Національної поліції в Сумській області направлено на адресу суду лист (том 2, а.с.8), в якому зазначено, що під час досудового розслідування потерпілим у кримінальному провадженні Василенком Є.В. заявлено викрадену суму грошових коштів, а саме: 160000,00 дол. США, 870,00 фунтів стерлінгів, 2700 Євро та 700000,00 грн, на підтвердження чого було надано відповідні докази.

Однак суд констатує, що в матеріалах цієї справи містяться лише такі подані позивачем докази що наявності в нього грошових коштів станом на 08.04.2017 та їх розміру, як заявлених збитків: договір на надання послуг з маркетингового дослідження, договір про бронювання нежитлового приміщення та акти до нього про приймання грошових коштів, комерційна пропозиція на придбання холодильної вітрини, лист банку про оренду позивачем індивідуального сейфу, договір позики та розписка про отримання грошей, висновок експертного дослідження щодо розмірів вкладів позивача та його дружини в банківській установі.

У матеріалах справи відсутні первісні документи, що перелічені слідчим і досліджувалися експертом, а тому лист слідчого та експертне дослідження не можуть бути доказами того, що позивач на час викрадення мав кошти у визначеному ним як збитки розмірі.

Відповідно до пункту 6.1.9 договору про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, виконавець зобов`язаний приймати участь у роботі комісії у складі з уповноважених представників позивача та відповідача при встановлені розміру збитків, завданих майну позивача, яке знаходиться в об`єкті, протиправними діями третіх осіб, працівників відповідача чи персоналу позивача.

Положеннями пункту 6.3.9 договору встановлено, що позивач зобов`язаний залучати уповноважених представників відповідача до роботи комісії по зняттю залишків та визначенню розмірів збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем свої зобов`язань за договором.

Як зазначає відповідач при зверненні до позивача під час перебування вранці 08.04.2017 на місці події уповноважених представників відповідача з пропозицією провести інвентаризацію в магазині «Провіант» та скласти двосторонній акт для визначення розміру спричинених внаслідок викрадення майна збитків, позивач відмовився від проведення такої інвентаризації.

Судом встановлено, що 01.06.2017 позивачем було прийнято наказ про призначення уповноважених представників для участі в роботі комісії по зняттю залишків та визначення розміру збитків, внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та внаслідок вчинення злочину.

07.06.2017 позивач направив відповідачу повідомлення, в якому просив 13.06.2017 або 19.06.2017 з 10:00 до 16:00 забезпечити участь уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків, завданих внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на майно позивача Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується печаткою відповідача.

13.06.2017 позивач повторно направив повідомлення відповідачу про забезпечення участі уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків. Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується печаткою відповідача.

20.06.2017 позивачем було подано відповідачу прохання про забезпечення участі уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків, яке призначено на 23.06.2017.

Відповідачем 22.06.2017 на підставі наказу № 142-в було створено відповідну комісію у складі начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Новік Н.В., старшого інспектора з особливих доручень із внутрішніх розслідувань відділу кадрового забезпечення майора поліції Сергієнка О.А., заступника начальника центру технічної охорони капітана поліції Костюка С.В. та провідного юрисконсульта Управління Сай О.М. та відрядження їх 23.06.2017 до м. Ромни для участі у роботі двосторонньої комісії по встановленню збитків, завданих позивачу внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на належне йому майно, яке зберігалося в приміщенні магазину «Провіант».

Як зазначає відповідач, до приїзду представників відповідача позивачем уже було складено акт за підписом його особисто, бухгалтера та юрисконсульта, в якому зазначалось про те, що із металевого ящика, що розміщений у приміщенні магазину «Провіант» по вул. Берегова, буд. 66-А у м. Ромни в ніч на 08.04.2017 невідомими особами було викрадено 160000,00 доларів США, 300000,00 грн., 700000,00 грн., які Василенком Є.В. позичені під розписку у його головного бухгалтера і 780 фунтів-стерлінгів, які належать особисто Василенку Є.В. При цьому Василенко Є.В. заявив, що у нього частково є в наявності деякі документи, які підтверджують, що в нього були ці грошові кошти та валюта, зокрема копія розписки про те, що він позичив у свого головного бухгалтера 700000,00 грн.

Акт двосторонньої робочої комісії по зняттю товарно-матеріальних цінностей через понад 2 місяці після події представниками відповідача підписано не було, оскільки позивач жодного документа не лише про факт зберігання в металевому ящику бухгалтерії магазину «Провіант» грошових і валютних коштів, а і їх наявність у нього не міг надати із-за їх відсутності.

Отже розмір збитків визначений у акті є одностороннім та не підтверджений належними документами.

Доказами, якими позивач підтверджує факт заподіяння збитків та їх розмір є: договір позики отримання коштів, укладений між ФОП Тайгієвою Н.Г. та гр.. Василенком Є.В. про передання у власність позивача грошові кошти в сумі 700000,00 грн (розписка про отримання грошей від 05.04.2017), висновок експертного дослідження за запитом Василенка Є.В. від 09.10.2017, в якому зазначено, що сума максимальних вкладів, яка зберігалась на рахунках Василенка Є.В. № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , відкритих в ПАТ «ОТП Банк», в період з 01.01.2011 по 15.09.2017 в сумі 60000,00 дол. США та 5000,00 Євро, сума максимальних вкладів, що зберігалась на рахунках дружини позивача № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , відкритих в ПАТ «ОТП Банк», за період з моменту відкриття по 15.09.2017 в сумі 105625,00 дол. США та 5000,00 Євро.

Щодо оцінки наявності збитків начебто завданих позивачу, суд критично ставиться до поданих ним доказів на підтвердження їх розміру, наявності готівкових коштів у сейфі 08.04.2017, оскільки поведінка позивача суперечлива, який свідомо залишив або міг залишити у приміщенні магазину значну суму готівкових коштів у металевому ящику.

Разом із тим, докази, подані позивачем на обґрунтування позовних вимог, а саме на підтвердження факту завдання йому збитків та їх розміру, на думку суду, не є належними, оскільки не стосуються предмета доказування, можуть свідчити лише про джерело походження грошових коштів, що були у володінні позивача, та можливостей їх витрачання, однак жодним чином не підтверджують ні факту розміщення та знаходження 07-08.04.2017 грошових коштів у приміщенні магазину «Провіант», ні їх розміру.

Крім того зі слів позивача про наявність у нього значних грошових і валютних коштів знали партнери та робітники магазину.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У сукупності наявні матеріали справи дають підстави для висновку, що позивачем за вимогою про стягнення 5586562,50 грн. збитків не доведено обов`язкових умов, наявність яких дає право на відшкодування збитків, а саме: наявності збитків і їх розміру, протиправної поведінки відповідача (вини) та причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками, тому підстави для задоволення цієї позовної вимоги відсутні.

Таким чином, позовна заява ФОП Василенка Є.В. про стягнення шкоди (збитків), заподіяної внаслідок невиконання умов договору № 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації в розмірі 5586562,50 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд встановив, що у зв`язку з подачею апеляційної та касаційної скарг на рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 відповідач сплатив судовий збір в загальному розмірі 293294,58 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2559 від 10.07.2018 та № 7543 від 14.09.2018.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Сумській області залишено без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 без змін. У постанові апеляційного суду вирішено питання щодо судових витрат, які покладено на заявника апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 18.06.2019 касаційну скаргу Управління поліції охорони в Сумській області Національної поліції України задоволено частково, скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 та рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018, справу направлено на новий розгляд.

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги здійснює господарський суд, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки за результатами розгляду касаційної скарги було скасовано оскаржувані відповідачем рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018, та враховуючи, що при новому розгляді справи у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, встановленими у ст. 129 ГПК України, вважає за необхідне стягнути з позивача у справі на користь відповідача сплачені ним суми витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Керуючись ст.ст. 73-79, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Василенко Євгена Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Управління поліції охорони в Сумській області (вул. Псільська, буд. 36, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 40108871) 293294 грн. 58 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 03.02.2020.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко