РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2020 р. Справа № 910/16861/19
За позовом Державного підприємства « Бурштин України »

До Товариства з обмеженою відповідальністю « УОРЛД ЕМБЕР УКРАЇНА »

Про визнання недійсним договору з виконання комплексу субпідрядних робіт з рекультивації пошкоджених земель та попутним вилученням бурштину від 01.08.2017 р. № 250

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача не з`явився

Від відповідача не з`явився

Обставини справи:

Позивач - державне підприємство « Бурштин України » звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсним договору з виконання комплексу субпідрядних робіт з рекультивації пошкоджених земель та попутним вилученням бурштину від 01.08.2017 р. № 250, який укладений між державним підприємством « Бурштин України » та товариством з обмеженою відповідальністю « УОРЛД ЕМБЕР УКРАЇНА ».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2019 р. відкрите провадження у справі № 910/16861/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 16.01.2020 р.

Ухвалою від 16.01.2020 р. розгляд справи був відкладений до 30.01.2020 р.

Представник позивача у судове засідання не з`явився

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, але у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України справа розглядається без участі представників сторін, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 р. на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 1063 між державним підприємством « Бурштин України » ( позивачем ) та державним підприємством « Володимирецьке лісове господарство » був укладений договір про виконання робіт з рекультивації земель лісогосподарського призначення, порушених внаслідок незаконного видобування бурштину № 3/2017 - Р.

Як стверджує позивач у позовній заяві 01.08.2017 р. між ним - державним підприємством « Бурштин України » ( підрядником ) та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю « УОРЛД ЕМБЕР УКРАЇНА » ( субпідрядником ) був укладений договір № 250 з виконання комплексу субпідрядних робіт з рекультивації пошкоджених земель та попутним вилученням бурштину.

Відповідно до умов вказаного договору позивач надає відповідачу переважне право на виконання всього комплексу субпідрядних робіт на визначених сторонами територіях підрядника з рекультивації земель лісогосподарського призначення, порушених внаслідок незаконного видобування бурштину на території України, що передбачені державним пілотним проектом з рекультивації.

Позивач вважає вказаний договір незаконним, таким, що укладений всупереч пункту 8 Порядку реалізації пілотного проекту рекультивації земель лісогосподарського призначення, порушених внаслідок незаконного видобування бурштину, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 1063, оскільки пілотний проект передбачав залучення виключно фізичних осіб або суб`єктів господарювання, засновниками яких є територіальні громади, а також укладений всупереч вимогам ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, тобто без необхідного обсягу цивільної дієздатності, у зв`язку з відсутністю у позивача компетенції щодо залучення суб`єктів господарювання, засновниками яких не є територіальні громади до реалізації пілотного проекту, впровадженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 1063.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при укладанні спірного договору сторонами було дотримано норми чинного законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі;

- спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства;

- правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, позивач всупереч вимогам вказаної статті не надав суду обґрунтованих доказів того, що спірний договір суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Як встановлено судом, пункт 8 Порядку реалізації пілотного проекту рекультивації земель лісогосподарського призначення, порушених внаслідок незаконного видобування бурштину, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 1063 передбачає право виконавців з метою виконання умов договорів залучати до проведення робіт з рекультивації земель лісогосподарського призначення порушених внаслідок незаконного видобування бурштину, суб`єктів господарювання, зокрема тих, засновниками яких є територіальні громади та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суд вважає, що пункт 8 зазначеного Порядку передбачає право виконавця залучати до проведення робіт всіх суб`єктів господарювання, що відповідають визначенню, яке міститься у ст.55 ГК України.

Вказана норма Порядку передбачає, що залученими можуть бути і юридичні особи, засновниками яких є територіальні громади.

Таким чином, оскільки відповідач є юридичною особою, яка створена і зареєстрована у встановленому законом порядку, останній може бути залучений до реалізації програми з відновлення земель лісового фонду, пошкоджених внаслідок незаконного видобування бурштину, а тому позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення спірного договору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовлено.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 05.02.2020 р.

Суддя В.І.Пінчук