ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.2020м. ДніпроСправа № 904/4185/19
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

про стягнення 75 140,00 грн. штрафу

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - не з`явився

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 75 140,00 грн. штрафу за неправильно зазначену, в накладній, масу вантажу.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Вантажовідправником при зважуванні вагона №62884812 з вантажем встановлено, що маса вантажу становить 70000 кг. Зважування завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснювалося співробітниками Відповідача на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах СВ-150000В, заводський номер 321286. Таким чином, Відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим. Як вбачається з комерційного акту №350002/49 від 11.06.19р., його підписано начальником станції, агентом комерційним та в.о. БПКО. Проте, в порушення п.10 Правил складання актів, вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). У разі встановлення факту невірного зазначення Відповідачем у накладній №47048848 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову, Відповідач просить зменшити суму штрафу.

У відповіді на відзив, Позивач вказав, що посилання Відповідача на те, що комерційний акт підписаний не тими особами, не може бути належним доказом, оскільки, відповідно до п. 10 Правил складання актів, комерційні акти підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції. Посада начальника вантажного району передбачена не всіма штатними розписами станцій залізниць, а тому залучення, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання комерційних актів інших працівників залізниці, повністю відповідає вимогам вищезазначеного пункту Правил складання актів. Позивач надав витяг зі штатного розпису Рівненської дирекції залізничних перевезень РФ "Львівська залізниця" (ДН-3), станом на жовтень місяць 2018 року та діючого на даний час, з якого вбачається, що посада начальника вантажного району по ст. Здолбунів РФ "Львівська залізниця" штатним розписом не передбачена. У відповідності до ч.2, п.2.1. абзацу 15 посадової інструкції Агента комерційного станції Здолбунів, агент комерційний виконує обов`язки начальника вантажного району в частині прийняття участі у контрольному переважуванні вагонів на перевірку кількості місць вантажу у вагонах та підписує комерційні акти. Тому, Позивач вважає, що комерційний акт №350002/49/89 складений повністю у відповідності до норм Правил складання актів, є належним та допустимим доказом. Щодо заяви Відповідача про зменшення суми штрафу, Позивач зазначив, що Відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, а також винятковості даного випадку.

Від Позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №916.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року за накладною №47048848, зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці відправлено вагон №62884812 з вантажем - вугілля кам`яне марки г- газове.

Відповідно до п. 24 накладної № 47048848 масу вантажу визначено відправником.

Вантажовідправником є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною є "ДТЕК Бурштинська ТЕС".

11.06.2019 на станції Здолбунів Львівської залізниці складено акти загальної форми ГУ-23 №8028 та №708.

У результаті комісійного зважування вагону №62884812 на 150 т трьохплатформенних електронних тензометричних вагах клеймо 2018р., на основі актів загальної форми №708,8028 від 11.06.2019. ст. Здолбунів Льв., який прибув за груповою відправкою вказаною на звороті цього акту, і відчепленого від основного групового документа, на що оформлений досильний перевізний документ Здолбунів Льв. - Бурштин Льв. - №39348610. У документі значиться вантаж: вугілля кам`яне марки г-газове, навалом, поверхня вантажу маркована 5 продовжніми смугами, брутто не вказано, тара 23300, нетто 70000. В дійсності виявилося: вантаж вугілля кам`яне марки г-газове, брутто 96350, тара 23300 з документа, нетто 73050, тобто надлишок вантажу проти документа становить 3050 кг. Вантажопідйомність вагону 70 т, тобто вагон завантажений понад вантажопідйомність на 3050 кг. При повторному переважуванні вагону перевантаження більше документа на 3050 кг та вантажопідйомності на 3050 підтвердилося, що загрожує безпеці руху поїздів згідно ПТЕ розділ 15 п.15.27. Завантаження у вагоні нарівні з бортами по торцях технологічні скоси, поверхня вантажу маркована 5 продовжніми смугами. Вагон затриманий, на станцію відправлення надане оперативне повідомлення. Комісійне зважування вагону проводили: агент комерційний Місюра О.І., в присутності начальника ст. Здолбунів ОСОБА_1 , ВОХР ОСОБА_2 , в.о. бригадира ПКО Назарчук О.А., про що складено Комерційний акт №350002/49/89 від 11.06.2019.

Надлишок вантажу масою 3050 кг з вагона №62884812 перевантажено у вагон №44905487 та, згідно з досильною накладною №39394424 відправлено на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці. Факт перевантаження вантажу з вагону №62884812 у вагон №44905487 та відправлення надлишку вантажу вантажоодержувачеві підтверджується актами загальної форми №305 та №306 від 14.06.2019. Надлишок вантажу, масою 3050 кг, видано вантажоодержувачеві 19.06.2019, що підтверджується відміткою (календарним штемпелем) у графі 52 досильної накладної №39394424.

З посиланням на п. 122, 118 Статуту залізниць України (далі Статут), за неправильно зазначену в залізничній накладній масу вантажу, Позивач нарахував Відповідачеві штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (15 028,00 грн. х 5= 75 140,00 грн.).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: наявність порушення з боку Відповідача при оформленні накладної та неправильного зазначення в ній маси вантажу, обґрунтованість нарахування штрафу.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Частиною 1 ст. 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (п. 2 Статуту). На підставі Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (п.5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з п. 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989).

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з п. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з ч. 1, 2 п. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту).

Відповідно до ч. 1 п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі від провізної плати.

За пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (п.118 Статуту).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав та просить зменшити розмір стягуваного штрафу.

Перевіривши доводи сторін, беручи до уваги те, що саме Відповідач визначав масу вантажу зазначену в залізничній накладній, доказів участі працівників залізниці у визначенні маси вантажу у спірному вагоні (оплата за таку участь передбачена п.4.2 Збірника тарифів) Відповідач суду не надав, обов`язковість такої участі працівників Залізниці чинним законодавством не передбачена, Позивач не ставив під сумнів повірку та коректну роботу вагонних ваг, на яких Відповідач зважував вантаж перед відправкою, суд не приймає позицію Відповідача щодо наведених обставин.

Твердження Відповідача про те, що комерційний акт підписаний не усіма особами, які мали його підписати, є необґрунтованими, оскільки, відповідно до п. 10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Позивач надав витяг зі штатного розпису Рівненської дирекції залізничних перевезень РФ "Львівська залізниця" (ДН-3), станом на жовтень місяць 2018 року та чинного на даний час, з якого вбачається, що посада начальника вантажного району по ст. Здолбунів РФ "Львівська залізниця" штатним розписом не передбачена.

Також, Позивач надав посадову інструкцію Агента комерційного станції Здолбунів, згідно з якою, агент комерційний виконує обов`язки начальника вантажного району в частині прийняття участі у контрольному переважуванні вагонів на перевірку кількості місць вантажу у вагонах та підписує комерційні акти (абз.15 п.2.1. посадової інструкції Агента комерційного станції Здолбунів).

За таких обставин, суд погоджується з Позивачем про наявність підстав стягнення з Відповідача штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Щодо зменшення суми штрафу, слід зазначити, що ст. 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

У даному випадку розмір штрафу визначено п. 122, 118 Статуту. Тобто сума штрафу чітко передбачена Статутом і зменшення розміру такого штрафу Статутом не передбачено. При цьому, Відповідач допустив завантаження вагону понад його вантажопідйомність на 3050 кг, що могло негативно вплинути на безпеку руху. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", 51400, м. Павлоград, вул. Соборна, буд.76 (код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця", 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1 (код 40081195) 75 140,00 грн. - штрафу, 1 921,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10.02.2020

Суддя С.Г. Юзіков