ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Справа № 922/3793/19
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Джерелій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради
до Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз", м. Харків
про стягнення 342502,05 грн
за участю представників сторін:

позивача - Судаков Д.О. (посвідчення № 3181);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз" (далі за текстом - відповідач) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 342502,05 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що відповідач без правовстановлюючих документів в період з 01.06.2018 по 31.10.2019 використовував земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, буд. 4-Б з метою обслуговування належних йому нежитлових приміщень, внаслідок чого відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати за рахунок позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3793/19; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.12.2019.

Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 16.12.2019 та від 23.12.2019 розгляд справи відкладався.

Відповідач не скористався правом щодо подачі відзиву на позовну заяву у порядок і строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 03.02.2020.

На судове засідання 03.02.2020 прибув представник позивача, який просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 03.02.2020 свого уповноваженого представника не направив, при причини неприбуття суд не повідомив, хоча судом вжито всіх передбачених законом для повідомлення останнього про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, судом направлено на адресу його державної реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, копії ухвал від 20.11.2019, від 16.12.2019, від 23.12.2019 та від 14.01.2020, проте вони повернулись на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання" (а. с. 40-43, 52-59, 65-68).

Відомостей про наявність у відповідача іншої адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення відповідача, про дату, час та місце розгляду справи, а останній в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Харківської міської ради від 21.11.2007 № 250/07 ФОП Гладковій О.М. надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,2472 га по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові для експлуатації та обслуговування стаціонарної АГЗС строком до 01.11.2012.

Між Харківською міською радою та ФОП Гладковою О.М. укладено договір оренди землі від 28.03.2008 № 19.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.10.2019 № 185088200 земельна ділянка по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові загальною площею 0,2472 га передана до земель запасу міста на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 05.04.2018 № 64/18. Інше речове право припинено 10.05.2018.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2019 № 186023918 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» площею 56,6 кв.м. по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові з 23.08.2016 зареєстроване за відповідачем у даній справі на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2016 № 1821.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2019 № НВ-019 земельна ділянка по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові з кадастровим номером :06:095:0001 зареєстрована як об'єкт цивільних прав 17.07.2006.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові (кадастровий номер :06:095:0001) від 13.05.2019 № 825/0/45-19, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, площа вказаної земельної ділянки складає 0,2472 га.

Однак, після набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» площею 56,6 кв.м. по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові договору оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладено, право оренди за останнім не зареєстровано.

Враховуючи відсутність зареєстрованих за відповідачем прав на земельну ділянку у період з 01.06.2018 по 31.10.2019, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,2472 га з кадастровим номером :06:095:0001 по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Відповідно до інформації ГУ ДПС у Харківській області від 09.10.2019 № 2139/9/20-40-04-03-17 (а. с. 26-27) відповідач є платником земельного податку в Індустріальному районі. Загальна сума надходжень за 2018 рік склала 52500,00 грн., з 01.01.2019 по 31.08.2019 склала 167800,12 грн.

Як свідчать матеріали справи, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 24.10.2019 проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку з кадастровим номером :06:095:0001 по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1», право власності на яку зареєстровано за Відповідачем. Обстеження здійснено з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові розробленого ТОВ «Геодезично-вишукувальний центр» та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.09.2019 № НВ-019.

За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Плитковій, 4-Б у м. Харкові від 24.10.2019.

Позивач при зверненні до суду з позовом по даній справі зокрема вказує, що відповідач набувши право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, всупереч вимог ст. ст. 120, 125 ЗК України, належним чином та у встановленому законодавством порядку не уклав з позивачем договору оренди на вказану земельну ділянку. При цьому, оскільки такий договір не укладено, позивач вважає, що відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Згідно з наданими позивачем розрахунками, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню останнім за період користування земельною ділянкою з 01.06.2018 по 31.10.2019 (з урахуванням земельного податку сплаченого останнім за цей період) становить 342502,05 грн.

Позивач вважає, що грошові кошти в зазначеному розмірі відповідач зобов'язаний відшкодувати на користь позивача на підставі ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

Обставини щодо стягнення зазначених грошових коштів стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з положень ст. 120 ЗК України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас, за змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Однак, відповідач, набувши право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» площею 56,6 кв.м. по вул. Плитковій, 4-Б у місті Харкові, належним чином не оформив право користування земельною ділянкою, на якій перебуває зазначена будівля, та не уклав з Харківською міською радою відповідного договору оренди.

Суд також враховує, що факт використання відповідачем земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, 4-Б саме площею 0,2472 га (кадастровий номер :06:095:0001) з метою експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1» підтверджується актом від 24.10.2019 (а. с. 34-35).

Відомості про земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, 4-Б площею 0,2472 га (кадастровий номер :06:095:0001) містяться в Державному земельному кадастрі, що означає сформованість земельної ділянки. Формування земельної ділянки неможливе без визначення її площі та меж.

Відповідно до ст. 206 ЗК використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз" не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки за адресою вул. Плиткова, 4-Б у м. Харкові, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України).

У справі, яка розглядається, Харківська міська рада звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог посилається на положення статей 1212-1214 ЦК, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 342502,05 грн., зауважує, що ця сума є сумою несплаченої Спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз" орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди за період з 01.06.2018 по 31.10.2019 (з урахування земельного податку, сплаченого останнім за користування цією земельною ділянкою протягом зазначеного періоду в сумі 220300,12 грн.), внаслідок чого Харківська міська рада була позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1212 ЦК досить широко визначає підстави виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди (ст. ст. 22, 1166 ЦК України) таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов'язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов'язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК вина не має значення, оскільки, важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

У п. 65 постанови від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з п. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З аналізу змісту норм ст. ст. 1212-1214 ЦК України, абз. 4 ч. 1 ст. 144, абз. 5 ч. 1 ст.174 ГК України випливає, що зобов'язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов'язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи та з пояснень представників учасників справи вбачається, що в даному разі наявні усі три названі ознаки.

Судом встановлено, що відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно - кошти, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, 4-Б площею 0,2472 га (кадастровий номер :06:095:0001).

Суд зауважує, що збереження (заощадження) цього майна почалося з моменту набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю за зазначеною адресою Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи згідно ст.181 ЦК України нерухомим майном (об'єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов'язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлю автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля.

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.

По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Згідно ст. 206 ЗК України, п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною в т. ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст. ст. 1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 23.05.2018 по справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 по справі № 922/3412/17.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Харківської міської ради про стягнення з Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз" грошових коштів у розмірі орендної плати за період з 01.06.2018 по 31.10.2019 суд визнає такими, що ґрунтуються на вимогах Закону.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову та стягнення з Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз" на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати 342502,05 грн. за період користування земельною ділянкою з 01.06.2018 по 31.10.2019.

З урахуванням вимог ст. 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 5137,53 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 231-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Експогаз" (адреса: 61070, м. Харків, вул. Дерев'янка, буд. 23 Б; ) на користь Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ; за реквізитами: код класифікації доходів бюджету - 24062200, номер рахунку (IBAN) - UA1020002, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37999649, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), отримувач - УК м. Харкова):

342502,05 грн. безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати

5137,53 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "04" лютого 2020 р.

Суддя О.І. Байбак