ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"06" лютого 2020 р. Cправа № 902/84/20
СУДОВИЙ НАКАЗ
Заяву обґрунтовано неналежним виконанням зі сторони відповідача умов договорів купівлі - продажу № 3 від 01.10.2018 р. в частині проведення розрахунків.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2020 р. вказану заяву розподілено судді Колбасову Ф.Ф.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав, передбачених статтею 152 Господарського процесуального кодексу України, для відмови у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з такого.
Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 526, 525, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, заявлена вимога про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Згідно із ч.1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
На підставі ст. 129 ГПК України, сплачені заявником 210, 20 грн. судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь з боржника.
Також, заявником заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в сумі 9230, 00 грн., за результатами чого суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями частини 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається із матеріалів заяви, в підтвердження надання правничих послуг додано копію договору про надання правової допомоги № 13 від 25.12.2014 р., акт прийому - передачі послуг від 31.01.2020 р. Також в матеріалах заяви міститься ордер серії ВН № 008696 від 31.01.2020 року та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26.11.2014 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на боржника в повному обсязі згідно ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 147, 148, 150, 154 - 159 Господарського процесуального кодексу України, -
Суд повідомляє, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання протягом трьох років.
Дата набрання судовим наказом законної сили _______________
Дата видачі судового наказу стягувачу ______________________
Суддя Колбасов Ф.Ф.
1 - до справи: