ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року Справа № 923/236/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В., за участю секретаря судових засідань Бурдюг Т.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора - заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради (позивач) (м. Херсон),

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Зотіна Андрія Борисовича (м. Херсон),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни (м. Херсон),

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації права власності,

за участю прокурора - Федоренко О.Б.,

за участю представників:

позивача - Фокін А.А., представник,

відповідача - Петренко Н.О., адвокат,

третьої особи - Мусулевський А.А., адвокат.

Прокурор - заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради 29.03.2019 року звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить визнати протиправним та скасувати.-рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України № 5218483 від 22.08.2013 про державну реєстрацію за Зотіним А.Б. права власності на магазин, розташований по АДРЕСА_1 , та скасувати державну [реєстрацію права власності Зотіна А.Б. на магазин площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2019 року, справу розподілено судді Закуріну М.К.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області (суддя Закурін М.К.) від 25.06.2019 року провадження у справі закрито.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 року апеляційні скарги ФОП Хомусяк Н.С. та Заступника прокурора Херсонської області задоволено. Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.06.2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Господарського суду Херсонської області.

У зв`язку зі скасуванням ухвали про закриття провадження у справі судді Закуріна М.К. та направленням справи для продовження розгляду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Цим розподілом 29.08.2019 року справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року прийнято справу № 923/236/19 до свого провадження. Підготовче судове засідання з викликом сторін призначено на 26.09.2019 року о 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 26.09.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у судовому засіданні о 10 год. 00 хв. 24.10.2019 року.

У судовому засіданні 24.10.2019 року оголошувалась перерва до 11 год. 30 хв. 12.11.2019 року.

12.11.2019 року до суду надійшла ухвала Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 04.11.2019 року про витребування матеріалів справи № 923/236/19, у зв`язку з надходженням касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Зотіна Андрія Борисовича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 року.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження у справі зупинено до перегляду постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 року за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Зотіна Андрія Борисовича.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 касаційну скаргу ФОП Зотіна А.Б. залишено без задоволення. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 у справі № 923/236/19 залишено без змін.

Провадження у справі поновлено ухвалою від 23.01.20, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні 30.01.20 о 10 годині 00 хвилин.

У судовому засіданні 30.01.20 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Прокурор у позовній заяві (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 25.06.19) та відповіді на відзив посилається на наступні обставини:

відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2006, укладеного між Александренко А.П. та Зотіним А.Б., останній придбав металевий кіоск, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав продавцю на підставі накладної № 73 від 10.01.2000, договір купівлі-продажу зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Алмаз» та нотаріально не посвідчувався;

металевий кіоск із надання побутових послуг, який належить Зотіну А.Б., вимощення земельної ділянки, є елементами благоустрою вулиціМиру у м. Херсоні та не відносяться до об`єктів нерухомого майна або їх складових частин;

у жовтні-грудні 2006 року ПП Зотін А.Б. розробляв технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди земельної ділянки під кіоском по наданню побутових послуг площею 0,0030 га по АДРЕСА_1, однак договір оренди земельної ділянки укладено не було;

у серпні 2010 року ПП Зотін А.Б. звернувся із заявою до ХДБТІ про реєстрацію права власності на магазин по АДРЕСА_1, на яку ХДБТІ 05.08.2010 надано відповідь про неможливість здійснення державної реєстрації права власності на магазин у зв`язку із відсутністю у Зотіна А.Б. будь-яких правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна;

рішенням господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10 задоволено позовну заяву приватного підприємця Зотіна А.Б. до Херсонської міської ради, Херсонського державного бюро технічної інвентаризації та визнано за ПП Зотіним А.Б. право власності на магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вказаному судовому рішенні не зазначено, що вказаний магазин є об`єктом нерухомого майна, не зазначено площу земельної ділянки, на якій він розташований, не вказано, що цей об`єкт введено в експлуатацію в установленому законом порядку, фактично судом визнано право власності приватного підприємця Зотіна А.Б. на металевий кіоск, який використовується Зотіним А.Б. під розміщення магазину;

даний факт, на думку прокурора, унеможливлює проведення державної реєстрації прав на вказаний об`єкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення; якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку;

на думку прокурора, металевий кіоск не має ознак нерухомого майна та його переміщення можливе без зміни призначення;

у технічному паспорті на магазин та схематичному плані розміщення магазину по АДРЕСА_1, складеному Херсонським бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради 27.05.2013, відсутні дані щодо віднесення магазину до об`єкту нерухомого майна;

відповідно до ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» об`єкти нерухомого майна на земельній ділянці повинні бути розміщені від інженерних комунікацій на відстані по горизонталі: до мережі водопроводу - не менше 5 м, до мережі каналізації - не менше 3 м;

відповідно до пункту 15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, не дозволяється самовільне спорудження над водопровідними і каналізаційними мережами та пристроями будь-яких будівель та предметів благоустрою, здійснювати роботи на мережах централізованого питного водопостачання та водовідведення;

разом з тим, за інформацією МКП «Виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства міста Херсона», через земельну ділянку, на якій розташоване спірне майно, проходить внутрішньоплощинкова мережа водопроводу діаметром 100 мм з чавунних труб, яка забезпечує водопостачання житлових будинків №33 та №35 по вул. Миру, і самопливна мережа каналізації діаметром 200 мм з чавунних труб, по якій відводяться стічні води від дитячого садка №31 та житлового будинку № 31 по вул. Миру;

отже, на думку прокурора, розміщення об`єктів нерухомого майна на цій земельній ділянці не можливе;

ПП «Алекс Тол» та ФОП Зотін А.Б. не отримували у користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва саме об`єкта нерухомого майна, а також вихідні дані та інші дозвільні документи на будівництво об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці за цією адресою;

враховуючи викладене, ФОП Зотін А.Б., на думку прокурора, не міг набути право власності на об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою у порядку, встановленому законодавством;

як стверджує прокурор, державну реєстрацію права власності Зотіна А. Б. на нерухоме майно-магазин по АДРЕСА_1 здійснено з порушенням вимог , ст. ст. 181, 187 ЦК України, ст. ст. 17,18 Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 42. 44, 46 Порядку державної реєстрації прав на "нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України» № 703 від 22.06.2011;

обґрунтовуючи порушення прав позивача прокурор посилається на те, що Херсонська міська рада є власником земельної ділянки площею 0,0220 га, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:2150, на якій знаходиться вищевказане майно;

внаслідок незаконності, на думку прокурора, набуття ФОП Зотіним А.Б. права власності на нерухоме майно, до останнього, у порушення вимог ст. 134 ЗК України, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташовано це нерухоме майно, кошти від відчуження права оренди даної земельної ділянки на земельних торгів мали б надійти до місцевого бюджету;

як стверджує прокурор, захист права держави в особі Херсонської міської ради на земельну ділянку комунальної власності у даному випадку можливий шляхом припинення права власності суб`єкта господарювання на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна;

Херсонська міська рада та її посадові особи мають діяти в інтересах територіальної громади м. Херсона;

однак внаслідок бездіяльності посадових осіб Херсонської міської ради, якими не перевірено законність реєстрації за Зотіним А . Б. права власності на об`єкт нерухомого майна, останній отримав право користування земельною ділянкою, на якій це майно знаходиться, без конкурсу, що, на думку прокурора, свідчить про порушення інтересів держави крім того, Херсонською міською радою не вжито заходів щодо оспорювання реєстрації права власності Зотіна А.Б. на нерухоме майно, у тому числі і в судовому порядку.

Прокурор під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заперечував проти аргументів позивача та відповідача.

Позивач у письмових поясненнях посилається на наступні обставини:

Херсонська міська рада не визнає в повному обсязі позовні вимоги;

на думку позивача, прокурором не доведено підстав, за яких господарський суд Херсонської області повинен припинити право власності Зотіна Андрія Борисовича на магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

рішенням Херсонської міської ради від 30.11.2018 року за № 1751 затверджено проект землеустрою та надано в оренду строком на 5 років фізичній особі-підприемцю Зотіну А.Б. земельну ділянку, площею 0,0220 га із земель комунальної власності, по АДРЕСА_1, під будівництво та обслуговування будівель торгівлі (під магазин);

на думку позивача, відповідачем по справі законно використовується земельна ділянка комунальної форми власності.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів прокурора.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях посилається на наступні обставини:

на думку відповідача, дії Прокурора-заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури щодо подачі позову від імені Херсонської міської ради до ФОП Зотіна А. Б. про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності на магазин - є протиправними оскільки не виконанні усі вимоги встановленні ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 4 ст. 53 ГПК України;

реєстрація вищезазначеного об`єкту нерухомого майна відбулась на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 р. у справі №15/133-ПН-10, що набрало законної сили, щодо визнання за Зотіним Андрієм Борисовичем права власності на магазин за адресою АДРЕСА_1 , у відповідності до підпункту 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 р.;

право власності на магазин, як об`єкт нерухомого майна за відповідачем було набуто не за договором купівлі-продажу від 27.12.2006 р. укладеним між ПФ «Алекс-Тол» та відповідачем, зареєстрованим на товарній біржі «Алмаз», а на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 р. у справі №15/133-ПН-10, згідно вимог ст. 376, 392 ЦК України;

технічний паспорт магазину за адресою АДРЕСА_1 був виготовлений КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 27.05.2013 р. на замовлення Зотіна А. Б. , як власника об`єкту, в ньому дійсно, було зазначено що документи не оформленні, оскільки право власності на магазин за Зотіним А.Б. було зареєстровано пізніше - 22.08.2013 р. про що свідчить дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

на думку відповідача, прокурор плутає поняття мала архітектурна форма для здійснення підприємницької діяльності - невелика споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів (наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 227 від 13.10.2000 р.) та мала архітектурна форма - елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою (Закон України «Про благоустрій населених пунктів» №2807-ІУ від 06.09.2005 р.);

відповідач набув право власності на магазин до набуття чинності ДБНБ.2.2 -12:2018 «Планування і забудова територій», на момент набуття права власності на магазин за відповідачем в Україні діяли ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44, згідно вимог вищезазначених будівельних норм об`єкти нерухомого майна можливо розміщувати на земельній ділянці через яку проходять інженерні комунікації на певній відстані, а саме можливо розміщувати об`єкти нерухомого майна до мережі водопроводу не менше як 5 метрів, до каналізації не менше як 3 метри, прокурором не надано доказів того, що магазин належний відповідачу розташований з порушенням норм ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»;

згідно Схеми інженерних мереж, споруд та проектного плану поєднаного з червоними лініями детального плану території обмеженого вул. Іллюши Кулика- Чорноморською-О.Швкуненка-Миру на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:2150 передбачено розміщення магазину відповідача;

з урахуванням самостійної спроби ФОП Хомусяк Н.В. оскаржити право власності відповідача, відповідач вважаає, що прокурор в даному спорі виступах саме на стороні залученої третьої особи, чим порушує принцип рівності, з цього приводу відповідач звертає увагу на справу "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, п. 35).

Представник відповідача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів прокурора, викладених у позові та відповіді на відзив.

Письмових пояснень щодо відзиву та позову третя особа не подавала.

Представник третьої особи під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заперечував проти аргументів позивача та відповідача.

Прокурором під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

29.03.19 позовна заява;

23.04.19 позовна заява (нова редакція);

25.06.19 заява про зміну предмета позову;

25.06.19 відповідь на відзив;

08.07.19 апеляційна скарга.

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

05.06.19 заява про ознайомлення з матеріалами справи;

18.06.19 письмові пояснення.

Відповідачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

28.05.19 відзив;

30.05.19 письмове клопотання про залучення доказів;

21.06.19 письмові пояснення;

26.09.19 письмове клопотання про зупинення провадження у справі;

22.10.19 заява про ознайомлення з матеріалами справи.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

03.06.19 заява про залучення до участі у справі третьої особи;

12.06.19 заява про ознайомлення з матеріалами справи;

08.07.19 апеляційна скарга.

Заслухавши вступне та заключне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в судовому засіданні докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Херсонською місцевою прокуратурою під час вивчення рішень Херсонської міської ради, прийнятих на XXV сесії міської ради VII скликання встановлено, що пунктами 1, 1.5 рішення Херсонської міської ради № 1751 від 30.11.2018 затверджено проект землеустрою та надано в оренду строком на 5 років фізичній особі - підприємцю Зотіну А.Б. земельну ділянку, площею 0,0220 га із земель комунальної власності, по АДРЕСА_1, під будівництво та обслуговування будівель торгівлі (під магазин), категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:2150.

Згідно інформації та документів, отриманих у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з Херсонської міської ради, комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сіволіна М.Ю. № 5218483 від 22.08.2013 за Зотіним А.Б. зареєстровано право власності на магазин загальною площею 20 кв. м по АДРЕСА_1 та його складову частину - вимощення.

Підставою виникнення права власності стало рішення господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10.

Відповідно до технічного паспорту на магазин та схематичного плану розміщення магазину по АДРЕСА_1, складеного працівниками Херсонського бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради 27.05.2013, загальна площа земельної ділянки під магазином складає 30 кв. м, з яких під будівлею магазину - 22 кв. м, під мостінням - 8 кв. м.

Відповідно до схематичних планів цієї земельної ділянки, складених ХБТІ 16.06.2007 та 21.08.2010, на земельній ділянці знаходився металевий кіоск площею 20 кв. м. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2006, укладеного між ОСОБА_6 та Зотіним А.Б. , останній придбав металевий кіоск, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав продавцю на підставі накладної № 73 від 10.01.2000. Договір купівлі-продажу зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Алмаз» та нотаріально не посвідчувався.

Земельна ділянка, площею 0,0030 га по АДРЕСА_1, на якій розташований металевий кіоск із надання побутових послуг, перебувала у користуванні приватної фірми «Алекс-Тол» на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеному ПФ «Алекс-Тол» з Херсонською міською радою 28.04.2006.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 договору оренди на земельній ділянці не знаходяться об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Договір укладено строком до 27.01.2008. Цільове використання земельної ділянки: під кіоском із надання побутових послуг.Орендарю надається право розмішати некапітальні будівлі і споруди, в установленому законом порядку, проводити поліпшення стану земельної ділянки з метою ефективного користування нею за обраним видом використання.

Згідно паспорту прив`язки малої архітектурної форми - кіоску із надання побутових послуг від 14.03.2007, виданого управлінням містобудування і архітектури Херсонської міської ради, останній виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без влаштування фундаментів строком згідно з договором відведення земельної ділянки.

31.03.2010 приватний підприємець Зотін А.Б. отримав торговий патент на право здійснення торговельної діяльності у кіоску по АДРЕСА_1 у м. Херсоні зі строком дії до 31.03.2011.

Згідно з наявною у справі інформацією Херсонської міської ради містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 не надавалися. До управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради не надходили повідомлення чи заяви на отримання дозволів про початок будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1. У Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутні документи щодо прийняття в експлуатацію магазину по АДРЕСА_1.

У серпні 2010 року ПП Зотін А.Б. звернувся із заявою до ХДБТІ про реєстрацію права власності на магазин по АДРЕСА_1, на яку ХДБТІ 05.08.2010 надано відповідь про неможливість здійснення державної реєстрації права власності на магазин у зв`язку із відсутністю у Зотіна А.Б. будь-яких правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10 задоволено позовну заяву приватного підприємця Зотіна А.Б. до Херсонської міської ради, Херсонського державного бюро технічної інвентаризації та визнано за ПП Зотіним А.Б. право власності на магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . зазначене рішення ухвалено з посиланням на положення ч. 3 ст. 376 ЦК України, та у зв`язку з тим, зокрема, що земельна ділянка, на якій розташований спірний об`єкт, надається у користування ПП Зотіну А.Б., Херсонським ДБТІ розроблена технічна документація на цей об`єкт у якій відсутні будь-які зауваження до будівлі, окрім того що вона є самозабудовою.

З 02.09.2010 року Херсонській міський раді було відомо про набуття права власності ПП Зотіним Андрієм Борисовичем на магазин за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки Херсонська міська рада була стороною судового провадження у справі № 15/133-ПН-10 за результатами якого, було визнано право власності Відповідача на вищезазначений об`єкт.

Технічний паспорт магазину за адресою АДРЕСА_1 був виготовлений КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 27.05.2013 р. на замовлення Зотіна А. Б. , як власника об`єкту. В ньому дійсно, було зазначено що документи не оформленні, оскільки право власності на магазин за Зотіним А. Б. було зареєстровано пізніше 22.08.2013 р. про що свідчить дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація вищезазначеного об`єкту нерухомого майна відбулась 22.08.2013 на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 р. у справі №15/133-ПН-10, що набрало законної сили, щодо визнання за Зотіним Андрієм Борисовичем права власності на магазин за адресою АДРЕСА_1 , у відповідності до підпункту 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 р.

На час оспорюваної прокурором державної реєстрації діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011р.

Відповідно до вимог даної постанови (п. 26, 27) для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком; документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, у тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідач набув право власності на магазин до набуття чинності вимогами ДБНБ.2.2 -12:2018 «Планування і забудова територій».

На момент набуття права власності на магазин за Відповідачем в Україні діяли вимоги ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44.

Відповідно до вимог останніх будівельних норм об`єкти нерухомого майна можливо розміщувати на земельній ділянці через яку проходять інженерні комунікації на певній відстані, а саме можливо розміщувати об`єкти нерухомого майна до мережі водопроводу не менше як 5 метрів, до каналізації не менше як 3 метри. Позивачем не надано доказів того, що магазин належний Відповідачу розташований з порушенням норм ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Відповідно до Схеми інженерних мереж, споруд та проектного плану поєднаного з червоними лініями детального плану території обмеженого вул. Іллюши Кулика- Чорноморською-О.Швкуненка-Миру на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:2150 передбачено розміщення магазину Відповідача.

Крім того, слід зазначити, що Херсонська міська рада є власником земельної ділянки площею 0,0220 га, розташованої по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1791, на якій знаходиться вищевказане майно.

Рішенням Херсонської міської ради від 30.11.2018 року за № 1751 затверджено проект землеустрою та надано в оренду строком на 5 років фізичній особі-підприемцю Зотіну А.Б. земельну ділянку, площею 0,0220 га із земель комунальної власності, по АДРЕСА_1, під будівництво та обслуговування будівель торгівлі (під магазин).

На підставі зазначеного рішення позивача, 26.03.19 між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди земельної ділянки площею 0,0220 га, під магазин, яка знаходиться у АДРЕСА_1, із земель комунальної власності. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:1791.

Як зазначає прокурор у позовній заяві (з урахуванням змін предмету позову), захист права держави в особі Херсонської міської ради на земельну ділянку комунальної власності у даному випадку можливий шляхом скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Суд зазначає про можливість захисту права позивача, обраним прокурором способом, лише за умови доведеності факту його порушення.

Натомість, з урахуванням викладених вище обставин, на час вирішення даного спору порушення прав позивача, за захистом яких звернувся прокурор, не доведено, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ГПК України якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг проти України" та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової визначеності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

За вказаних обставин, аргументи, наведені прокурором та третьою особою у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Аргументи, наведені позивачем та відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно наведено у статті 376 ЦК України.

З аналізу змісту цієї статті вбачається, що самочинно збудований об`єкт нерухомості може бути оформлено у власність особи як такий, що споруджений правомірно, за таких умов: а) надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване самочинно нерухоме майно і прийняття судом рішення про визнання права власності за цією особою; б) на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У випадках, коли загальний порядок будівництва було порушено, правова конструкція, передбачена статтею 376 ЦК України, є спеціальною нормою при врегулюванні спірних відносин. Отже, у разі застосування положень статті 376 ЦК України норми статей 331 і 392 цього Кодексу не застосовуються.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, реалізувати свої інтелектуальної творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 16, ч. 1 ст. 20 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення, припинення дії, яка порушує право. Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181, ч. 1 ст. 182, ч. 2, ст. 331 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав. їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 317, 328, частин 1, 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 346 ЦК України визначені підстави припинення права власності (відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав) документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. ст. 13, 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, зокрема вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є. у тому числі, покриття площ, вулиць,доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів, малі архітектурні Форми. Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать зокрема альтанки, павільйони, навіси.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком; документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, у тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши в судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких звернувся прокурор до господарського суду не були порушені відповідачем, тому заявлені прокурором вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку судові витрати покладаються на прокурора.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 05 лютого 2020 р.

Суддя Ю.В. Гридасов