РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2020Справа № 910/13962/19

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства «Банк Альянс», м. Київ

про стягнення 19 047 419,75 грн,

За участю представників:

від позивача: Григор`єва Н.В.;

від відповідача: Іванов П.О.;

від третьої особи: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» (далі - ТОВ «БР-ЛОГІСТИК») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» (далі - ТОВ «СТАТУС-ТРЕЙД») про стягнення 19 047 419,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки № СТВГ-180330-001 від 30.08.2018 (зі змінами та доповненнями), який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК», Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» та Публічним акціонерним товариством «Банк Альянс». За твердженнями позивача, відповідач безпідставно утримує передоплату за непоставлений товар, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про повернення суми передоплати в розмірі 12 184 382,61 грн, а також 3 % річних в сумі 386 562,04 грн, інфляційних втрат в сумі 1 166 045,36 грн, процентів за ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України в сумі 2 477 390,54 грн, процентів за ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України в сумі 2 833 039,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 20.11.2019, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Банк Альянс» (АТ «Банк Альянс»).

13.11.2019 відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому ТОВ «СТАТУС-ТРЕЙД» проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. За твердженнями відповідача, позивачем не виконано умов договору в частині надання листа-дозволу банку та транспортної інструкції покупця, а тому, на думку відповідача, у постачальника не настав строк виконання зобов`язання з поставки товару.

13.11.2019 на адресу Господарського суду міста Києва надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» від 12.11.2019 вих. № б/н до Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» про визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень № 2 від 31.03.2018 до договору поставки № СТВГ-180330-001 від 30.08.2018.

Ухвалою Господарського суду від 15.11.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» (позивача за зустрічним позовом) про відстрочення сплати судового збору; залишено без руху зустрічну позовну заяву; надано строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» спосіб усунення недоліків у зустрічній позовній заяві.

У підготовчому судовому засіданні 20.11.2019, у зв`язку із неявкою відповідача та третьої особи, судом відкладено підготовче засідання на 11.12.2019.

04.12.2019 на адресу Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи про розгляд справи без участі представника.

У підготовчому судовому засіданні 14.11.2018 судом задоволено клопотання третьої особи про розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» повернуто без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2020.

27.12.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення та заява про зарахування зустрічних однорідних вимог.

В судовому засіданні 15.01.2020 судом на підставі ч. 1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» про зарахування зустрічних однорідних вимог в якості доказу по справі та оголошено перерву до 29.01.2020.

29.01.2020 представниця позивача у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

30.03.2018 між ТОВ «СТАТУС-ТРЕЙД» (надалі - постачальник) та ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» (надалі - покупець) укладено договір поставки товару № СТВГ - 180330-001, згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується передати в обумовлені строки у власність покупцеві товар, зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього договору (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

30.03.2018 між ТОВ «СТАТУС-ТРЕЙД» (постачальник), ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» (покупець) та ПАТ «Банк Альянс» укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору поставки № СТВГ - 180330-001, відповідно до умов якого сторони домовились визнати договір поставки № СТВГ - 180330-001 від 30.03.2018, трьохстороннім.

Договором про внесення змін та доповнень №1 від 30.03.2018 до договору поставки № СТВГ - 180330-001 сторонами змінено п. 1.1 договору, а саме передбачено, що постачальник зобов`язується передати в обумовлені строки у власність покупцеві товар (карбамід марки Б та/або амонію нітрат (селітру аміачну) марки Б та/або КАС), зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього договору (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. Покупець придбаває товар за рахунок кредитних коштів, наданих банком покупцеві у відповідності до умов кредитного договору у формі овердрафт №16005-О/07 від 30.03.2018 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до пункту 2.1. договору найменування, код УКТ ЗЕД, одиниця виміру, кількість товару, вид упаковки зазначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 3.2. договору в редакції договору про внесення змін та доповнень №1 до договору поставки № СТВГ - 180330-001, поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі листа-дозволу банку (зразок якого наведений у додатку №1 до цього договору) та транспортної інструкції покупця, яка обов`язково повинна містити: найменування покупця та реквізити цього договору; найменування одержувача (вантажоодержувача), код ЄДРПОУ та його поштова адреса; найменування товару, вид упаковки та кількості товару; бажаний строк (графік) поставки; найменування, код станції призначення, код одержувача (вантажоодержувача) на залізниці (в разі поставки товару залізничним транспортом на умовах СРТ або FCA); іншу необхідну інформацію для заповнення транспортних документів. У випадку поставки залізничним транспортом на умовах СРТ або FCA, кожна партія товару повинна бути кратною технічній нормі завантаження вагону, контейнера або цистерни. Покупець зобов`язаний надати транспортну інструкцію (інструкції) на всю кількість товару, що підлягає постачанню за відповідною специфікацією, протягом тридцяти (30)днів із дати підписання сторонами такої специфікації. У разі ненадання покупцем транспортної інструкції (інструкцій) в обумовлені строки постачальник має право відмовитись від поставки товару щодо якого не надано транспортних інструкцій та/або щодо якого транспортні інструкції надані з порушенням встановленого строку. Транспортна інструкція надсилається покупцем постачальнику рекомендованим листом та/або надсилається покупцем постачальнику за допомогою факсимільного зв`язку чи електронної пошти.

Сторони узгодили пункт 3.3. договору в редакції договору про внесення змін та доповнень №1 до договору поставки № СТВГ - 180330-001, за яким постачальник передає товар протягом 30 (тридцяти) днів від дати надання транспортної інструкції покупцем, якщо інший строк (період поставки) не погоджений сторонами у відповідній специфікації. Поставка товару здійснюється окремими партіями за вибором постачальника в межах періоду поставки. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної партії товару в межах періоду поставки.

Постачальник не має права здійснювати поставку товару (партії товару) покупцю, якщо разом із транспортною інструкцією не буде надано лист-дозвіл на відвантаження товару. Лист-дозвіл на відвантаження товару надається банком постачальнику за умови виконання покупцем його зобов`язань, в тому числі часткового виконання зобов`язань перед банком за кредитним договором. Банк зобов`язаний надати лист-дозвіл на відвантаження товару на протязі 1-ї доби з моменту виконання покупцем його зобов`язань, в тому числі часткового виконання зобов`язань, при цьому банк надає дозвіл постачальнику на відвантаження товару на суму не більш ніж розмір виконаних/частково виконаних покупцем зобов`язань перед банком. Постачальник здійснює поставку товару покупцю на суму не більшу, ніж зазначена у кожному листі-дозволі банку на відвантаження товару. Лист-дозвіл вважається переданим, якщо він переданий засобами електронного зв`язку на адреси, зазначені в п. 10 цього договору. Постачальник передає товар протягом строку визначеного в п. 3.3. договору за умови отримання постачальником листа-дозволу на поставку товару у відповідності до специфікації та після надання транспортної інструкції покупцем. Якщо постачальник протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання транспортної інструкції покупця не надав останньому відмову в прийнятті такої транспортної інструкції до виконання, вважається, що транспортна інструкція покупця узгоджена сторонами і постачальник прийняв її до виконання (п. 3.3. - п. 3.3.4. договору в редакції договору про внесення змін та доповнень №1 до договору поставки № СТВГ - 180330-001).

Відповідно до п. 3.13 договору в редакції договору про внесення змін та доповнень №1 до договору поставки № СТВГ - 180330-001, сторони домовились, що покупець і постачальник один раз на місяць не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем підписуватимуть акти взаємо-звірки за цим договором. Покупець надає копію таких актів до банку не пізніше 15-го робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який складається відповідний акт звірки.

За умовами п. 5.1 договору ціна товару зазначається у специфікаціях до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна сума даного договору визначається як арифметична сума вартості товару, передбаченого у всіх специфікаціях, підписаних до даного договору. Загальна сума договору може змінюватись шляхом підписання сторонами додаткових угод (п. 5.2 договору).

У пункті 5.3 сторонами визначено, що покупець здійснює оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, на умовах зазначених в специфікації(-ях). При проведенні оплати покупець у призначенні платежу обов`язково вказує дату та номер цього договору.

Покупець зобов`язаний повністю оплатити товар, що підлягає поставці за відповідною специфікацією, протягом трьох (3) днів із дня підписання сторонами такої специфікації, якщо сторони не погодять інший строк оплати у самій специфікації (п. 5.4. договору).

Договором про внесення змін та доповнень №2 від 31.03.2018 до договору поставки № СТВГ - 180330-001 сторонами доповнено розділ 7 «Відповідальність сторін» договору поставки пунктом 7.12 в якому сторони домовились, що відповідно до положень частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня одержання цієї суми від покупця до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами за цим договором становить 21,54 % річних. Зазначені проценти сплачуються постачальником на вимогу покупця протягом 7 днів від дня пред`явлення такої вимоги.

Згідно з п. 12.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору сторонами підписано специфікації: № СТВГ-180330-001/001 від 30.03.2018 на суму 69 993 000,00 грн, умови оплати - 100% попередня оплата; № СТВГ-180300-001/42 від 26.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/41 від 26.04.2018 на суму 196 250,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/39 від 25.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/38 від 25.04.2018 на суму 129 600,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/40 від 25.04.2018 на суму 78 500,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/37 від 23.04.2018 на суму 315 200,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/36 від 23.04.2018 на суму 165 600,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/34 від 23.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/32 від 20.04.2018 на суму 315 200,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/31 від 20.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/30 від 19.04.2018 на суму 165 600,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/28 від 18.04.2018 на суму 165 600,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/26 від 18.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/27 від 18.04.2018 від 535 840,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/29 від 18.04.2018 на суму 196 250,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/24 від 17.04.2018 на суму 250 200,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/23 від 16.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/19 від 13.04.2018 на суму 15 900,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/21 від 13.04.2018 на суму 119 250,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/20 від 13.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/017 від 13.04.2018 на суму 108 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/015 від 12.04.2018 на суму 31 800,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/016 від 12.04.2018 на суму 272 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180412-001 від 12.04.2018 на суму 200 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/014 від 12.04.2018 на суму 184 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/012 від 10.04.2018 на суму 500 000,00 грн, умови оплати - 100% попередня оплата; № СТВГ-180300-001/22 від 06.04.2018 на суму 2 056 000,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/011 від 04.04.2018 на суму 50 000,00 грн, умови оплати - 100% попередня оплата; № СТВГ-180300-001/010 від 04.04.2018 на суму 358 000,00 грн, умови оплати - 100% попередня оплата; № СТВГ-180300-001/25 від 04.04.2018 на суму 23 850,00 грн, умови оплати - відстрочка 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/009 від 03.04.2018 на суму 300 000,00 грн, умови оплати - 100% попередня оплата; № СТВГ-180300-001/70 від 22.06.2018 на суму 124 560,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/69 від 11.06.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/68 від 07.06.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/67 від 06.06.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/66 від 04.06.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/50 від 03.05.2018 на суму 530 400,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/51 від 03.05.2018 на суму 111 750,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/64 від 24.05.2018 на суму 486 000,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару; № СТВГ-180300-001/43 від 27.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/43 від 27.04.2018 на суму 180 000,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/44 від 02.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/45 від 03.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/46 від 04.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/47 від 04.05.2018 на суму 108 000,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/48 від 05.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/49 від 08.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/52 від 10.05.2018 на суму 169 900,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/53 від 14.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/54 від 15.05.2018 на суму 87 000,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/55 від 15.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/56 від 15.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/57 від 16.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/58 від 16.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/59 від 17.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/60 від 17.05.2018 на суму 337 500,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/61 від 18.05.2018 на суму 168 750,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/62 від 21.05.2018 на суму 30 275,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/63 від 22.05.2018 на суму 337 500,00 грн, умови оплати - відстрочка оплати 5 (п`ять) календарних днів; № СТВГ-180300-001/65 від 29.05.2018 на суму 648 000,00 грн, умови оплати - оплата протягом 5 (п`яти) днів із дня поставки відповідної партії товару.

Судом встановлено, що згідно з наявними у матеріалах справи копіями сформованих постачальником специфікацій, які підписані покупцем, сторонами за період з 30.03.2018 по 22.06.2018 погоджено поставку товару на загальну суму 83 830 525,00 грн.

Згідно з виписками по особовому рахунку ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» за період з 30.03.2018 по 04.09.2018 позивачем на виконання умов договору № СТВГ - 180330-001 перераховано на рахунок постачальника попередню оплату у загальному розмірі 91 493 000,00 грн.

Відповідачем було здійснено часткову поставку товару на суму 13 453 082,00 грн, що підтверджується видатковими накладними за період квітень - травень 2018 року, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 111-178 т. 2).

Як вказує позивач, іншу частину оплаченого товару відповідачем не було поставлено, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача із листом № б/н від 21.08.2018 про розірвання договору поставки № СТВГ - 180330-001 від 30.03.2018 та просив повернення суми раніше перерахованої попередньої оплати.

Відповідачем частково повернуто суму попередньої оплати за договором у розмірі 65 855 535,39 грн, а саме: 16.04.2018 на суму 15 000 000,00 грн, 31.08.2018 на суму 5 700 000,00 грн та 04.09.2018 на суму 45 155 535,39 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» наявними в матеріалах справи (а. 109, 110 т. 1).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що у зв`язку із відсутністю поставки товару та подальшим розірванням договору у відповідача виник обов`язок з повернення залишку грошових коштів в сумі 12 184 382,61 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України та сплати процентів за користування грошовими коштами у розмірі 5 310 429,74 грн, а також сплати 386 562,04 грн 3% річних та інфляційних втрат в сумі 1 166 045,36 грн.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, та відповідні заперечення відповідача, з урахуванням пояснень третьої особи, господарський суд зазначає таке.

Щодо підстав заявлених позовних вимог та підстав виникнення між сторонами договірних відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просив повернути сплачені ним грошові кошти в сумі 12 184 382,61 грн на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України, обґрунтовуючи тим, що укладений між сторонами договір було розірвано, однак суму попередньої оплати за договором у розмірі 12 184 382,61 грн відповідачем повернуто не було, а правова підстава їх отримання (договір поставки) відпала.

Враховуючи вищенаведені доводи позивача, господарський суд зазначає таке.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України, що перебуває у складі підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання».

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави, зазначеної у статті 1212 Цивільного кодексу України, розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру (не договірного) безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно. При цьому, конструкція статті 1212, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження): як в момент його набуття (збереження), так і на час розгляду спору.

Разом з цим, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем набуто грошові кошти за існування достатніх правових підстав та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме на підставі укладеного договору поставки товару № СТВГ-180330-001 від 30.03.2018.

Оскільки, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо вимоги до виконавця повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, строк дії якого закінчився.

Господарський суд звертає увагу сторін, що грошові кошти в сумі 12 184 382,61 грн були отримані відповідачем на підставі договору, тобто за наявності правової підстави. При цьому, розірвання договору не свідчить про те, що правова підстава для набуття грошових коштів відпала, оскільки договір є припиненим з дати, визначеної сторонами, а на момент сплати грошових коштів правочин був чинним та створив для сторін взаємні права та обов`язки.

Таким чином, враховуючи те, що грошові кошти в сумі 12 184 382,61 грн, про стягнення яких заявлено даний позов, сплачені позивачем на виконання договору поставки товару № СТВГ-180330-001 від 30.03.2018, за висновками суду, вони набуті відповідачем за правової підстави і не можуть бути витребувані на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Такі висновки суду підтверджуються позицією викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2020 у справі № 921/42/19.

Водночас, посилання позивачем у позовній заяві не на ті норми права, якими фактично регулюються спірні правовідносини, не є підставою для відмови в позові.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Підставами позову - є ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактичні обставини, викладені позивачем в позовній заяві, згодом в процесі розгляду справи набуває форму доказів, які можуть оскаржуватися відповідачем.

За приписами частин 1 і 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є, зокрема, справедливе вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб, а відповідне завдання господарського судочинства превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання про те, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 917/1739/17 від 04.12.2019 та у справі № 924/1473/15 від 25.06.2019, який вказав, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи суди попередніх інстанцій мали самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц від 26.06.2019, у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 925/1214/18 від 14.11.2019).

За таких обставин, здійснюючи правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин, господарський суд зазначає таке.

За своїм змістом та правовою природою договір № СТВГ-180330-001 від 30.03.2018 є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України»).

Матеріалами справи (виписки по особовому рахунку ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» за період з 30.03.2018 по 04.09.2018 (а.с. 105, 108 т. 1) підтверджується факт здійснення позивачем попередньої оплати товару на загальну суму 91 493 000,00 грн.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як було встановлено судом вище, у період дії договору відповідач отримавши 91 493 000,00 грн попередньої оплати, виконав зобов`язання щодо поставки оплаченого товару частково, лише на суму 13 453 082,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3. договору в редакції договору про внесення змін та доповнень №1 до договору поставки № СТВГ - 180330-001, за яким: Постачальник передає товар протягом 30 (тридцяти) днів, від дати надання транспортної інструкції покупцем, якщо інший строк (період поставки) не погоджений сторонами у відповідній специфікації. Поставка товару здійснюється окремими партіями за вибором постачальника в межах періоду поставки. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної партії товару в межах періоду поставки. Постачальник не має права здійснювати поставку товару (партії товару) покупцю, якщо разом із транспортною інструкцією не буде надано лист-дозвіл на відвантаження товару. Лист-дозвіл на відвантаження товару надається банком постачальнику за умови виконання покупцем його зобов`язань, в тому числі часткового виконання зобов`язань перед банком за кредитним договором. Банк зобов`язаний надати лист-дозвіл на відвантаження товару на протязі 1-ї доби з моменту виконання покупцем його зобов`язань, в тому числі часткового виконання зобов`язань, при цьому банк надає дозвіл постачальнику на відвантаження товару на суму не більш ніж розмір виконаних/частково виконаних покупцем зобов`язань перед банком. Постачальник здійснює поставку товару покупцю на суму не більшу, ніж зазначена у кожному листі-дозволі банку на відвантаження товару. Лист-дозвіл вважається переданим, якщо він переданий засобами електронного зв`язку на адреси, зазначені в п. 10 цього договору. Постачальник передає товар протягом строку визначеного в п. 3.3. договору за умови отримання постачальником листа-дозволу на поставку товару у відповідності до специфікації та після надання транспортної інструкції покупцем. Якщо постачальник протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання транспортної інструкції покупця не надав останньому відмову в прийнятті такої транспортної інструкції до виконання, вважається, що транспортна інструкція покупця узгоджена сторонами і постачальник прийняв її до виконання.

При цьому, в матеріалах справи відсутні листи-дозволи банку та транспортні інструкції.

Відповідач у відзиві на позов вказує на те, що фактично поставки товару здійснювались без надання листів-дозволів банку та без надання транспортної інструкції покупцем, на підставі підписаних сторонами специфікацій.

За твердженнями відповідача, позивачем не виконано умов п. 3.3 договору, в частині надання листа-дозволу банку та транспортної інструкції покупця, а тому, на думку відповідача, не настав строк виконання зобов`язання з поставки товару.

Водночас, за висновками суду, прийняття до виконання зобов`язання з поставки товару та його часткове виконання, спростовує доводи відповідача щодо ненастання строку виконання постачальником зобов`язань поставити товар.

Статтею 689 Цивільного кодексу України встановлено за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, виходячи з положень вказаної норми права, до предмета доказування у даній справі входить встановлення наявності чи відсутності певних юридичних фактів, а саме: підстав виникнення у сторін зобов`язань з купівлі-продажу, зокрема, у відповідача обов`язку поставити певний товар у встановлений строк; здійснення позивачем попередньої оплати; порушення відповідачем відповідного зобов`язання передати товар.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зміст принципів справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту, вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб.

Відповідачем не надано суду доказів вчинення ним будь-який дій, спрямованих на виконання ним свого обов`язку з передання товару - мінеральних добрив.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, отримавши 91 493 000,00 грн відповідач здійснив поставку товару на суму 13 453 082,00 грн протягом березня-червня 2018 року, остання поставка товару здійснена 22.06.2018.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, сторонами у специфікаціях на поставку товару погоджено предмет поставки, ціну товару, асортимент, кількість та умови (базис) поставки товару.

Відповідно до п. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Пунктом 3.6 договору визначено, що за правильність та повноту оформлення товаросупроводжувальних документів і пов`язаних із цим затримок при передачі товару відповідальність несе постачальник, окрім випадків, коли неналежне оформлення товаросупроводжувальних документів та пов`язана із цим затримка передачі товару викликана діями покупця.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідач, як зобов`язана сторона договору, вчиняв максимально необхідні дії для належного виконання договору, зокрема, відповідачем не надано належних доказів (відмови відповідача від поставки товару у зв`язку із ненаданням позивачем транспортних інструкцій).

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відтак, не передання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк, надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, виходячи з положень вказаної норми права, до предмета доказування у даній справі входить встановлення наявності чи відсутності певних юридичних фактів, а саме: підстав виникнення у сторін зобов`язань з купівлі-продажу, зокрема, у відповідача обов`язку поставити певний товар у встановлений строк; здійснення позивачем попередньої оплати; порушення відповідачем відповідного зобов`язання передати товар.

Позивач зазначає, що оскільки відповідач згідно умов договору зобов`язався постачати мінеральні добрива, а попит на мінеральні добрива є сезонним та пов`язаний з активним ростом сільськогосподарських культур у весняно-літній період, у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем обов`язку з поставки товару, подальші договірні відносини для покупця втратили комерційний інтерес.

Як зазначалось судом, листом вих. № б/н від 21.08.2018 позивач повідомляв відповідача щодо порушення умов договору та невиконання останнім зобов`язань з поставки товару, запропонував відповідачу розірвати договір, просив повернути невикористану передоплату в сумі 63 039 918,00 грн на рахунок покупця та направив відповідачу акти звірки взаєморозрахунків.

При цьому, господарський суд відзначає, що частина 2 ст. 693 Цивільного кодексу України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом - вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, що і було реалізовано позивачем в межах даної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 911/2355/18 від 06.11.2019 та у справі № 909/524/18 від 08.02.2019.

Не визнаючи факт розірвання договору, відповідач посилається на відсутність доказів отримання листа позивача вих. б/н від 21.08.2018 про розірвання договору та вказує, що 68 869 206,32 грн попередньої оплати ним повернуто добровільно без листа вимоги.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до банківських виписок по особовому рахунку ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» відповідачем частково повернуто суму попередньої оплати за договором у розмірі 65 855 535,39 грн, а саме: 16.04.2018 на суму 15 000 000,00 грн, 31.08.2018 на суму 5 700 000,00 грн та 04.09.2018 на суму 45 155 535,39 грн.

За висновками суду, це свідчить про вчинення відповідачем конклюдентних дій щодо розірвання договору. Також у матеріалах справи (а.с. 187 т. 1) наявний акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2019 підписаний відповідачем.

Будь-яких інших правомірних підстав для утримання відповідачем суми 12 184 382,61 грн, сплаченої позивачем, судом не встановлено, а відповідачем не надано суду обґрунтованих пояснень щодо правових підстав утримання ним вказаної суми.

Окрім того, за висновками суду, надіслання на адресу позивача 10.12.2019 заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідачем, свідчить про визнання ТОВ «СТАТУС-ТРЕЙД» обставин щодо розірвання договору поставки та відповідно безпідставності утримання суми попередньої оплати в розмірі 12 184 382,61 грн.

Щодо заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог.

10.12.2019 відповідач надіслав позивачу заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 10.12.2019 зв № 10/12-1, в якій відповідач заявив про припинення зобов`язання щодо повернення суми попередньої оплати у розмірі 12 184 382,61 грн внаслідок зарахування зустрічної однорідної вимоги зі сплати позивачем на користь відповідача заборгованості за договором № 12/6-2018 про надання безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 12.06.2018 у розмірі 18 900 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 601 ЦК, яка кореспондується з положеннями статті 203 ГК, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом статті 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: - бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); - бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); - строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Як вбачається із тексту заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідач повідомляє позивача про припинення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» щодо повернення суми попередньої оплати у розмірі 12 184 382,61 грн зарахуванням зустрічних однорідних вимог, у зв`язку із придбанням права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» за договором № 12/6-2018 про надання безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 12.06.2018 у розмірі 18 900 000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1 договору № 12/6-2018 про надання безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 12.06.2018 укладеного між ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» (позичальник) та ТОВ «ГРАНАДА КАПІТАЛ» (позикодавець), позикодавець зобов`язався надати позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу, а останній повернути суму безпроцентної фінансової допомоги у визначений даним договором строк.

Пунктом 4 договору № 12/6-2018 про надання безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 12.06.2018 визначено, що строк користування поворотною безпроцентною фінансовою допомогою позичальником становить три роки з моменту переказу грошей позикодавцем.

Отже враховуючи умови п. 4 договору № 12/6-2018 про надання безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 12.06.2018 та враховуючи дату укладання договору, строк виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» з повернення позики не настав та спливає в червні 2021 року.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 13.11.2019 по справі № 910/16135/18, від 26.11.2019 по справі № 920/240/18).

Як вбачається із пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК», позивач взагалі не визнає наявного у нього обов`язку виконання грошових зобов`язань за договором № 12/6-2018 про надання безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 12.06.2018 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД», як новим кредитором, оскільки не надавало згоди на передачу прав ТОВ «ГРАНАДА КАПІТАЛ» третій стороні (ТОВ «СТАТУС-ТРЕЙД»).

Отже, між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.

Таким чином направлення заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо повернення попередньої оплати за договором.

Господарський суд звертає увагу учасників справи, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

У рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (постанова Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №49/38-09).

За висновками суду, враховуючи належне виконання позивачем умов договору в частині здійснення попередньої оплати товару, утримання відповідачем невикористаної передоплати в сумі 12 184 382,61 грн не може розцінюватись як справедливе, добросовісне та розумне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Ураховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, повно та всебічно оцінивши письмові пояснення учасників судового процесу та наявні у справі докази, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» суми попередньої оплати в розмірі 12 184 382,61 грн.

Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 386 562,04 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 166 045,36 грн нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Положеннями ст. 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання та визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов`язання.

За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченої попередньої оплати за непоставлений товар.

З урахуванням викладеного, оскільки зобов`язання відповідача щодо повернення суми попередньої оплати не є грошовим за своєю правовою природою, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 166 045,36 грн та 3% річних у розмірі 386 562,04 грн на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, задоволенню не підлягають

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 923/1151/17 від 17.10.2018, по справі № 916/75/18 від 20.11.2018.

До того ж частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України як спеціальною нормою передбачено можливість нарахування на суму попередньої оплати процентів.

Щодо вимог про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.

Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору поставки№ СТВГ - 180330-001, укладеного між сторонами 30.03.2018.

Частиною 3 ст. 693 ЦК України встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати; договором може бути встановлений обов`язок продавця оплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно з ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюються договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.12 договору в редакції договору про внесення змін та доповнень №2 від 31.03.2018 до договору поставки № СТВГ - 180330-001 сторонами погоджено, що відповідно до положень частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня одержання цієї суми від покупця до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами за цим договором становить 21,54 % річних. Зазначені проценти сплачуються постачальником на вимогу покупця протягом 7 днів від дня пред`явлення такої вимоги.

Позивач просить стягнути з відповідача проценти річних нарахованих на суму попередньої оплати за період з 30.03.2018 року по 01.10.2019 року в розмірі 5 310 429,74 грн.

Сторонами у п. 7.12 договору було узгоджено розмір процентів нарахованих на суму попередньої оплати, а саме у розмірі 21,54 %.

За перерахунком суду, сума процентів нарахованих на суму попередньої оплати з урахуванням часткового виконання зобов`язань з поставки товару за період з 30.03.2018 по 31.05.2018 становить 2 060 037,60 грн, з яких:

165 221,83 грн - сума процентів, нарахована за період з 30.03.2018 по 02.04.2018 на попередню оплату в розмірі 69 993 000,00 грн;

41 216,94 грн сума процентів, нарахована за період 03.04.2018 на попередню оплату в розмірі 69 843 000,00 грн;

40 917,15 грн сума процентів, нарахована за період 04.04.2018 на попередню оплату в розмірі 69 843 000,00 грн;

245 325,85 грн сума процентів, нарахована за період з 05.04.2018 по 10.04.2018 на попередню оплату в розмірі 69 285 000,00 грн;

40 599,95 грн сума процентів, нарахована за період 11.04.2018 на попередню оплату в розмірі 68 797 500,00 грн;

40 585,87 грн сума процентів, нарахована за період 12.04.2018 на попередню оплату в розмірі 68 773 650,00 грн;

120 539,93 грн сума процентів, нарахована за період з 13.04.2018 по 15.04.2018 на попередню оплату в розмірі 68 085 8500,00 грн;

31 265,12 грн сума процентів, нарахована за період 16.04.2018 на попередню оплату в розмірі 52 979 434,00 грн;

31 087,64 грн сума процентів, нарахована за період 17.04.2018 на попередню оплату в розмірі 52 678 684,00 грн;

30 469,37 грн сума процентів, нарахована за період 18.04.2018 на попередню оплату в розмірі 51 631 020,00 грн;

29 657,08 грн сума процентів, нарахована за період 19.04.2018 на попередню оплату в розмірі 50 254 570,00 грн;

87 488,35 грн сума процентів, нарахована за період з 20.04.2018 по 22.04.2018 на попередню оплату в розмірі 49 416 970,00 грн;

28 633,29 грн сума процентів, нарахована за період 23.04.2018 на попередню оплату в розмірі 48 519 730,00 грн;

56 512,91 грн сума процентів, нарахована за період з 24.04.2018 по 25.04.2018 на попередню оплату в розмірі 47 881 178,00 грн;

28 001,18 грн сума процентів, нарахована за період 26.04.2018 на попередню оплату в розмірі 47 448 604,00 грн;

139 162,03 грн сума процентів, нарахована за період з 27.04.2018 по 01.05.2018 на попередню оплату в розмірі 47 162 620,00 грн;

27 738,04 грн сума процентів, нарахована за період 02.05.2018 на попередню оплату в розмірі 47 002 708,00 грн;

27 650,56 грн сума процентів, нарахована за період 03.05.2018 на попередню оплату в розмірі 46 854 478,00 грн;

27 184,33 грн сума процентів, нарахована за період 04.05.2018 на попередню оплату в розмірі 46 064 435,50 грн;

54 194,18 грн сума процентів, нарахована за період з 05.05.2018 по 06.05.2018 на попередню оплату в розмірі 45 916 610,50 грн;

80 838,47 грн сума процентів, нарахована за період з 07.05.2018 по 09.05.2018 на попередню оплату в розмірі 45 660 853,00 грн;

107 397,74 грн сума процентів, нарахована за період з 10.05.2018 по 13.05.2018 на попередню оплату в розмірі 45 496 953,00 грн;

26 762,12 грн сума процентів, нарахована за період 14.05.2018 на попередню оплату в розмірі 45 348 993,00 грн;

26 615,73 грн сума процентів, нарахована за період 15.05.2018 на попередню оплату в розмірі 45 100 938,00 грн;

26 426,16 грн сума процентів, нарахована за період 16.05.2018 на попередню оплату в розмірі 44 779 705,50 грн;

26 235,55 грн сума процентів, нарахована за період 17.05.2018 на попередню оплату в розмірі 44 456 718,00 грн;

26 045,38 грн сума процентів, нарахована за період 18.05.2018 на попередню оплату в розмірі 44 134 473,00 грн;

51 901,72 грн сума процентів, нарахована за період з 19.05.2018 по 20.05.2018 на попередню оплату в розмірі 43 974 295,50 грн;

51 711,31 грн сума процентів, нарахована за період з 21.05.2018 по 22.05.2018 на попередню оплату в розмірі 43 812 970,50 грн;

38 525,73 грн сума процентів, нарахована за період 23.05.2018 на попередню оплату в розмірі 65 282 695,50 грн;

38 336,16 грн сума процентів, нарахована за період 24.05.2018 на попередню оплату в розмірі 64 961 463,00 грн;

190 255,94 грн сума процентів, нарахована за період з 25.05.2018 по 29.05.2018 на попередню оплату в розмірі 64 478 568,00 грн;

37 861,86 грн сума процентів, нарахована за період 30.05.2018 на попередню оплату в розмірі 64 157 740,50 грн;

37 672,13 грн сума процентів, нарахована за період 31.05.2018 на попередню оплату в розмірі 63 836 238,00 грн.

За перерахунком суду, сума процентів нарахованих на суму попередньої оплати з урахуванням часткового виконання зобов`язань з поставки товару за період з 01.06.2018 по 30.06.2018 становить1 120 385,01 грн, з яких:

188 360,63 грн сума процентів, нарахована за період з 01.06.2018 по 05.06.2018 на попередню оплату в розмірі 63 836 238,00 грн;

37 573,02 грн сума процентів, нарахована за період 06.06.2018 на попередню оплату в розмірі 63 668 298,00 грн;

37 473,91 грн сума процентів, нарахована за період 07.06.2018 на попередню оплату в розмірі 63 500 358,00 грн;

112 125,12 грн сума процентів, нарахована за період з 08.06.2018 по 10.06.2018 на попередню оплату в розмірі 63 332823,00 грн;

410 032,64 грн сума процентів, нарахована за період з 11.06.2018 по 21.06.2018 на попередню оплату в розмірі 63 164 478,00 грн;

334 819,69 грн сума процентів, нарахована за період з 22.06.2018 по 30.06.2018 на попередню оплату в розмірі 63 039 918,00 грн.

За перерахунком суду, сума процентів нарахованих на суму попередньої оплати в розмірі 63 039 918,00 грн за період з 01.07.2018 по 31.07.2018 становить 1 153 267,80 грн.

За перерахунком суду, сума процентів нарахованих на суму попередньої оплати з урахуванням повернення коштів за період з 01.08.2018 по 31.08.2018 становить 1 149 904,03 грн, з яких:

1 116 065,62 грн сума процентів, нарахована за період з 01.08.2018 по 30.08.2018 на попередню оплату в розмірі 63 039 918,00 грн;

33 838,41 грн сума процентів, нарахована за період 31.08.2018 на попередню оплату в розмірі 57 339 918,00 грн.

За перерахунком суду, сума процентів нарахованих на суму попередньої оплати в розмірі 12 184 382,61 за період з 03.09.2018 по 01.10.2019 становить 2 833 039,20 грн.

При розрахунку процентів нарахованих на суму попередньої оплати, судом взято до уваги, що відповідачем частково сплачено проценти в розмірі 2 063 670,93 грн (з 30.03.2018 по 31.05.2018) та 950 000,00 грн (з 01.06.2018 по 30.06.2018). Виписки по особовому рахунку ТОВ «БР-ЛОГІСТИК» наявні в матеріалах справи (а.с. 188, 189 т. 1).

Тому, позовні вимоги про стягнення про центів річних в сумі 5 310 429,74 грн підлягають частковому задоволенню на суму 5 302 962,71 грн.

(2 060 037,60 грн + 1 120 385,01 грн + 1 153 267,80 грн + 1 149 904,03 грн + 2 833 039,20 грн - 2 063 670,93 грн - 950 000,00 грн = 5 302 962,71 грн).

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись приписи ст. 1214 Цивільного кодексу України, на яку міститься посилання у позовній заяві, оскільки зобов`язання, які виникли з укладеного договору не припинились з підстав, передбачених статтями 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, а тому до моменту виконання зобов`язань (фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати), таке виконання має правові підстави і набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Судом також враховано, що відповідно до умов п. 7.12 договору зазначені проценти сплачуються постачальником на вимогу покупця протягом 7 днів від дня пред`явлення такої вимоги.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 262 310,18 грн.

Керуючись ст. 129, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС-ТРЕЙД» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 2, літ. А; ідентифікаційний код 41115387) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 22/8; ідентифікаційний код 39718112) суму попередньої оплати за договором в розмірі 12 184 382 (дванадцять мільйонів сто вісімдесят чотири тисячі триста вісімдесят дві) грн 61 коп., процентів річних нарахованих на суму попередньої оплати у розмірі 5 302 962 (п`ять мільйонів триста дві тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 71 коп. та судовий збір в розмірі 262 310 (двісті шістдесят дві тисячі триста десять) грн 18 коп.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 386 562,04 грн та інфляційних втрат в розмірі 1 166 045,36 грн та процентів річних в розмірі 7 467,03 грн.

4. Покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «БР-ЛОГІСТИК» судовий збір в сумі 23 401,12 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.02.2020.

Суддя В. В. Князьков