УХВАЛА

03.02.2020Справа № 910/1070/20

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київприлад"

до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 487653,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Київприлад» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 487953,61 грн.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 2, 4, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 162, ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивачем не дотримано вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві не зазначено вірного ідентифікаційного коду юридичної особи позивача. Так, у позовній заяві вказано ідентифікаційний код позивача - 145309669, тоді-як відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про юридичну особу з таким ідентифікаційним кодом.

Також позивачем не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не викладено змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, які зазначені у позові.

Так, позивачем серед відповідачів зазначено: Солом`янський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), однак не обґрунтовано та не зазначено вимог до кожного з відповідачів 1, 2, 3 (з урахуванням предмету позову - стягнення безпідставно набутих коштів).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 9 Положення про державну казначейську службу України. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-3014цс16 від 12.04.2017, для правильного застосування до правовідносин сторін норм матеріального права (зокрема, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845) необхідно з`ясувати обставини щодо притягнення як відповідача відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, без установлення яких ухвалити законне й обґрунтоване рішення неможливо.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, у зв`язку з чим позивач зазначає, що управління наявними коштами Державного бюджету України входить до компетенції Державної казначейської служби України.

Проте, позивачем жодним чином не обґрунтовано заявлення позову саме до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 9 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

При цьому, за змістом п.23-1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, Казначейство України - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Також, всупереч п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не зазначено будь-яких відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачем не дотримано вимог п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не вказано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2102 гривні.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем у позові заявлено вимоги про стягнення 487953,61 грн., отже сума судового збору за розгляд вказаних вимог складає 7319,30 грн.

У підтвердження сплати судового збору до позовної заяви позивачем долучено платіжні доручення №139 від 22.01.2020 на суму 664,98 грн. та №102 від 20.01.2020 на суму 6649,82 грн.

Так, загалом позивачем сплачено судового збору 7314,80 грн., а тому позивачем не виконано вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України щодо надання доказів сплати судового збору у встановленому розмірі (сума недоплати судового збору становить 04,50 грн.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

До позову позивачем долучено зокрема описи вкладень у цінний лист, у яких відсутнє зазначення про направлення копії позову, оскільки в описах зазначений лише перелік документів, що долучені до позову.

Наведене дає підстави для висновку, що позивачем не направлено на адресу відповідачів копію позовної заяви.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має зазначити ідентифікаційний код юридичної особи - позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; викласти зміст позовних вимог до кожного з відповідачів; обґрунтувати заявлення позову до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; надати докази сплати (доплати) судового збору у встановленому порядку та розмірі - 04,50 грн.; надати докази, які підтверджують відправлення відповідачам копії позовної заяви.

За таких обставин, позовна заява Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Київприлад» підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрейдінг» залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви:

- зазначити ідентифікаційний код юридичної особи - позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- викласти зміст позовних вимог до кожного з відповідачів;

- обґрунтувати заявлення позову до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;

- зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- надати докази сплати (доплати) судового збору у встановленому порядку та розмірі - 04,50 грн.;

- надати докази, які підтверджують відправлення відповідачам копії позовної заяви.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Картавцева