ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Справа № 914/2152/15

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Мирутенко О.Л., Скрипчук О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача-1 (скаржника) - не з`явився

від відповідача-2 - Тапанова Р.А.

від третьої особи-1 - не з`явився

від третьої особи-2 - Подольський В.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", б/н від 28 грудня 2015 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року (підписане 24.12.2015 року), головуючий суддя Щигельська О.І., судді: Кітаєва С.Б., Мороз Н.В.

у справі № 914/2152/15

за позовом Компанії "Петергров ЛТД", Лондон, Великобританія

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", м. Городок, Львівська область

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 Державна іпотечна установа, м. Київ

за участю прокуратури Львівської області

про визнання застави припиненою та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

06 липня 2015 року Компанія «Петергров ЛТД» (Лондон, Великобританія) звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про: 1) визнання припиненою застави (право застави) згідно з договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року (з усіма наступними змінами та доповненнями), укладеним між ПАТ «Дельта Банк» як заставодержателем, та Компанією Петергров ЛТД (Petergrow LTD) як заставодавцем; 2) зобов`язання ТзОВ «Танк Транс» вчинити дії, спрямовані на звільнення предмету застави від обтяження, зокрема, у п`ятиденний строк з моменту припинення застави (права застави) згідно з договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року, звернутися до ПАТ «Дельта Банк» з письмовою вимогою про подачу реєстратору заяви про припинення договору застави (права застави) згідно договору застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року і виключення застави (права застави) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (запис від 02.09.2013 року за №13880433 з наступними змінами від 18.11.2014 року); 3) припинення обтяження і вилучення (виключення) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис, зареєстрований 02.09.2013 року за №13880433 з наступними змінами від 18.11.2014 року, об`єкт обтяження: корпоративні права ТзОВ «Танк Транс», а саме: частку у розмірі 53 920 327,18 грн., що становить 86,95% від статутного капіталу ТзОВ «Танк Транс», вартість предмета застави за згодою сторін становить 53 920 327,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20 липня 2015 року до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Державну іпотечну установу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі №914/2152/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факту погашення кредитної заборгованості ТзОВ «Танк Транс» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, станом на 09.02.2015 року по прострочених процентах. Судом встановлено, що станом на 06.02.2015 року (дата претензії) розмір нарахованих процентів був на 106 496,59 євро більшим, ніж сума зарахованих відповідачем-1 процентів; згідно з сумами нарахованих процентів станом на 09.02.2015 року та заявами про припинення зобов`язання, 306 593,44 євро процентів залишилися несплаченими, відтак, суд дійшов висновку, що зобов`язання по поверненню позичальником коштів, зокрема, нарахованих процентів, за кредитним договором не є виконаним і припиненим. Крім цього, суд, посилаючись на положення ст.ст.43, 44 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зазначив, що відповідно до законодавчих положень не вбачається обов`язку саме відповідача-1 звертатися до обтяжувача із вимогою про подачу останнім заяви реєстратору про припинення застави.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач-1 - ТзОВ «Танк Транс» звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі №914/2152/15 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що ТзОВ «Танк Транс» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, що слугує підставою для задоволення позову. Апелянт наголошує на припиненні зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог. Крім того, скаржник зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» нарахувало на 199 086,66 євро відсотків за користування кредитом більше, ніж нараховано та сплачено ТзОВ «Танк Транс», а суд взяв до уваги лише розрахунки ПАТ «Дельта Банк» та не взяв до уваги контррозрахунок апелянта.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09 лютого 2016 року до участі у справі допущено прокурора Львівської області за заявою останнього.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02 березня 2016 року (колегією суддів у складі: Галушко Н.А. (головуючий суддя), судді Бойко С.М. та Орищин Г.В.) провадження у справі №914/2152/15 зупинено до набрання законної сили рішеннями Господарського суду м. Києва у справах №910/25480/15, №910/25484/15, №910/25485/15, №910/25482/15.

Разом з тим, Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №454/2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» Львівський апеляційний господарський суд ліквідовано та утворено Західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську та Чернівецьку області з місцезнаходженням у місті Львові.

Згідно з ч.6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов`язані зі здійсненням таким судом повноважень, судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

В газеті «Голос України» №185 (6940) від 03 жовтня 2018 року опубліковано повідомлення про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018 року.

Судді Львівського апеляційного господарського суду переведені до Західного апеляційного господарського суду Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №295/2018.

Відповідно до частин 5, 7 ст.31 ГПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2018 року справу №914/2152/15 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Якімець Г.Г. (головуючий суддя), судді: Мирутенко О.Л. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2019 року справу №914/2152/15 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Якімець Г.Г. (головуючий суддя), судді: Скрипчук О.С. та Мирутенко О.Л.; поновлено апеляційне провадження у справі №914/2152/15 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 11 листопада 2019 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, наведених у відповідних ухвалах.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача-2 (ПАТ «Дельта Банк») - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, Подільський район, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8А, офіс 111; ідентифікаційний код юридичної особи - 41264766), з підстав, наведених в ухвалі; розгляд справи відкладено на 20 січня 2020 року на 11 год. 50 хв.

Ухвалою суду від 09 січня 2020 року, за клопотання Державної іпотечної установи, судове засідання, призначене на 20 січня 2020 року, призначено в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом м. Києва.

Судове засідання 20 січня 2020 року проводилось в режимі відеоконференції.

Прокурор, представники відповідача-2 та третьої особи-2 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзивах на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях. Зокрема, зазначали про невиконання ТзОВ «Танк Транс» в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором, відтак, і відсутність підстав для припинення застави.

Представники позивача, відповідача-1 та третьої особи-1 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Щодо повідомлення позивача - Компанії «Петергров ЛТД» (Лондон, Великобританія) про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що місцезнаходження позивача є Сполучене королівство Великобританії та Північної Ірландії.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15 листопада 1965 року, учасниками якої є Україна та Сполучене королівство Великобританії та Північної Ірландії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Сполучене королівство Великобританії та Північної Ірландії підписало вказану Конвенцію без будь-яких зауважень щодо застосування пункту "а" статті 10 Конвенції, яким передбачено право суду при розгляді справи надсилати судові документи безпосередньо поштою на адреси осіб-учасників справи, які перебувають за кордоном.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд не вбачає будь-яких обмежень у виборі способів повідомлення позивача у цій справі, як нерезидента України, про розгляд справи в суді апеляційної інстанції та наявність можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою на його адресу за кордоном.

Надіслання копій ухвал суду на адресу позивача - Компанії «Петергров ЛТД» (Third floor, 207 Regent Street, London, England, W1B 3HH, United Kingdom) підтверджується списками згрупованих рекомендованих відправлень суду, що знаходяться у матеріалах справи.

Поряд з тим, у матеріалах справи знаходиться заява представника позивача про розгляд справи без участі останнього (арк. справи 92 том ІV), що свідчить про обізнаність Компанії «Петергров ЛТД» про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини у п.41 свого рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, сторона, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи учасником якої він є, зобов`язана утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу (ст.43 ГПК України).

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що позивач - Компанії «Петергров ЛТД» була належним чином повідомлена про розгляд цієї справи в суді апеляційної інстанції.

Одночасно, судом враховано, як вбачається з постанови Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі №911/165/18 обов`язок застосування судом положень ст.15 Конвенції щодо можливості прийняття рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, покладається на суд лише у випадку, якщо нерезидентом є відповідач у справі (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/84879761). У цій справі №914/2152/15 нерезидентом є позивач, який звернувся за захистом свого права до суду.

Представники відповідача-1 та третьої особи-1 також належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним витягом з реєстру поштових відправлень суду (Список №3).

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників позивача, відповідача-1 та третьої особи-1 в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників відповідача-2 та третьої особи-2, а також прокурора, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи 09 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (в тексті договору - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (в тексті договору - позичальник) укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2005880, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1.1 надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених у цьому договорі, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 500 000 євро зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 12% річних в порядку, визначеному цим договором, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 08 червня 2012 року.

В подальшому до кредитного договору неодноразово вносились зміни, зокрема, додатковим договором №42 від 06 травня 2014 року сторони збільшили максимальний ліміт заборгованості до 36 333 314,10 євро з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 05 липня 2015 року.

Згідно з претензією ПАТ «Дельта Банк» від 06 лютого 2015 року загальна заборгованість ТзОВ «Танк Транс» за кредитним договором становила 36 834 160,99 євро (з яких: 36 333 314,10 євро - заборгованість за кредитом; 430 027,17 євро - заборгованість за нарахованими процентами та 70 819,72 євро - заборгованість за простроченими процентами до 31 дня).

Поряд з тим, 30 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (в тексті договору - заставодержатель) та Компанією «Петергров ЛТД» (в тексті договору - заставодавець) укладено договір застави корпоративних прав №ВКЛ-2005880/S-2, відповідно до умов якого забезпечується виконання в повному обсязі зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» перед заставодержателем, що виникають за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року зі всіма змінами і доповненнями до нього.

Згідно з п.1.1 договору застави у випадку продовження строків виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом укладення додаткових договорів до них, дія застави, передбаченої цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобов`язань.

У п.1.3 договору застави сторони погодили, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором заставодавець передає в заставу заставодержателю корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс», а саме: частку у розмірі 53 920 327,18 грн., що становить 86,95% від статутного капіталу товариства.

Вартість предмету застави за погодженням сторін становить 53 920 327,18 грн. (п.1.3.3 договору застави).

05 травня 2014 року до договору застави укладено додатковий договір №1, відповідно до якого, зокрема, п.1.1 договору застави викладно в новій редакції, а саме: «п.1.1 Цим договором застави забезпечується виконання в повному обсязі зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (в тексті договору - позичальник) перед іпотекодержателем, що виникають за договором кредитної лінії № В1С1-2005880 від 09 червня 2011 року зі всіма змінами і доповненнями до нього, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 36 333 314,10 євро в строк по 05 липня 2015 року включно, сплати процентів за користування кредитом, пені та штрафи (якщо такі будуть) в розмірі, у строки (терміни) та на умовах, визначених у кредитному договорі та додаткових договорах до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому, відшкодувати витрати заставодержателя, понесені у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, заставодавцем умов цього договору та зверненням стягнення на предмет застави, а також відшкодувати інші витрати, передбачені умовами кредитного договору та цього договору.

На підставі вказаного вище договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис від 02 вересня 2013 року за №13880433 з наступними змінами від 18 листопада 2014 року, об`єкт обтяження: корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (місцезнаходження: Україна, Львівська область, м. Городок, вул. Івасюка, 2-г, ідентифікаційний код 32115067), а саме частка в розмірі 53 920 327,18 грн., що становить 86,95% від статутного капіталу ТзОВ «Танк Транс»; вартість предмета застави за згодою сторін становить 53 920 327,18 грн.

Як зазначалось вище 06 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» надіслав на адресу ТзОВ «Танк Транс» претензію з вимогою погасити загальну заборгованість ТзОВ «Танк Транс» за кредитним договором, яка станом на той час становила 36 834 160,99 євро (з яких: 36 333 314,10 євро - заборгованість за кредитом; 430 027,17 євро - заборгованість за нарахованими процентами та 70 819,72 євро - заборгованість за простроченими процентами до 31 дня).

У відповідь на вказану претензію ТзОВ «Танк Транс» 09 лютого 2015 року надіслало ПАТ «Дельта Банк» заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог від 09 лютого 2015 року на суму 9 090 590,15 доларів США (що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 8 059 033,82 євро), повідомивши, що ТзОВ «Танк Транс» є кредитором банку у зобов`язаннях за наступними документарними інструментами, строк виконання за якими на дату заяви є таким, що настав:

- безвідкличний акредитив №LC/ІМ/08/092013 на суму 5 498 790 доларів СШA, виданий Банком на користь Каргілл Файненшіал Сервісіз Інтернешнл, Інк. [Саrgill Financial Services International Inc] (CFSIT, Іnс.) (у повній сумі відступлених прав (10.3963658% надходжень), що станом на 09 лютого 2015 року складає 571 674,33 доларів США, що за крос-курсом станом на лютого 2015 року складає еквівалент 506 803,48 євро,

- безвідкличний акредитив №LC/ІМ/09/092013 на суму 4 999 280 доларів СШA, виданий Банком на користь CFSIT, Іnс. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 4 431 985,82 євро);

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/018/042014 на суму 979 962,45 доларів СШA, виданий Банком на користь CFSIT, Іnс. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 868 761,04 євро);

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/019/042014 на суму 688 832,27 доларів США, виданий Банком на користь CFSIT, Іnс. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 610 666,91 євро);

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/020/042014 на суму 788 885,60 доларів США, виданий Банком на користь CFSIT, Іnс. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 699 366,67 євро);

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/022/042014 на суму 222 505,16 доларів США, виданий Банком на користь CFSIT, Іnс. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 197 256,35 євро);

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/023/042014 на суму 839 450,34 доларів США, виданий Банком на користь CFSIT, Іnс. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 744 193,56 євро).

05 лютого 2015 року між CFSIT, Іnс. (в тексті договору - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (в тексті договору - новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №АА8 та договір відступлення права вимоги №АА9, відповідно до п.1.1 яких первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує всі та будь-які права вимоги за зазначеними у цьому пункті документарними інструментами та іншими пов`язаними з ними документами.

У матеріалах справи знаходяться копії повідомлення ТзОВ «Танк Транс» від 05 лютого 2015 року про заміну кредитора у зобов`язанні щодо безвідкличного акредитива №LC/ІМ/08/092013 на суму 5 498 790,00 доларів СШA; безвідкличного акредитива №LC/ІМ/09/092013 на суму 4 999 280,00 доларів СШA; №LC/SB/018/042014 на суму 979 962,45 доларів СШA, №LC/SB/019/042014 на суму 688 832,27 дол. США, №LC/SB/020/042014 на суму 788 885,60 дол. США, №LC/SB/022/042014 на суму 222 505,16 дол. США, №LC/SB/023/042014 на суму 839 450,34 дол. США.

Крім того, 18 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» надіслало ПАТ «Дельта Банк» заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог від 18 лютого 2015 року, у якій повідомило про припинення зобов`язання в повному обсязі щодо сплати позичальником на користь банку суми заборгованості за кредитним договором №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року у розмірі 28 274 280,27 євро та припинення зобов`язання щодо сплати банком ТзОВ «Танк Транс» як кредитору за договорами банківського рахунку, укладеними між банком та ОСОБА_1 , між банком та ТзОВ «Інвестком», на суму 31 964 073,85 доларів США, що за крос-курсом станом на 12.02.2015 року складає 28 274 280,27 євро.; а також про припинення зобов`язання в повному обсязі щодо сплати позичальником на користь банку суми заборгованості за кредитним договором №2005880/11 у розмірі 193 864 169,96 гривень та припинення зобов`язання щодо сплати банком ТзОВ «Танк Транс» як кредитору за договорами банківського рахунку, укладеними між банком та ОСОБА_1 на суму 286 246,63 євро, що за курсом Національного банку України станом на 12.02.2015 року складає 8 128 593,93 гривень, та між банком та ТзОВ «Інвестком» на суму 7 400 076,71 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 12.02.2015 року складає 185 735 576,03 гривні.

Так, 11 лютого 2015 року між ОСОБА_1 (в тексті договору - первісний кредитор) Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (в тексті договору - новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами банківського рахунку (№10 від 11 грудня 2012 року та №18 від 13 грудня 2012 року), відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржника за договорами рахунку, а новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором.

18 лютого 2015 року відповідачем-1 надіслано відповідачу-2 повідомлення про заміну кредитора у зобов`язані (замість ОСОБА_1 - ТзОВ «Танк Транс»).

Поряд з тим, 11 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестком» (в тексті договору - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (в тексті договору - новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку (№26/21746-168 від 04 вересня 2009 року), відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржника за договором рахунку, а новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором.

18 лютого 2015 року відповідачем-1 надіслано відповідачу-2 повідомлення про заміну кредитора у зобов`язані (замість ТзОВ «Інвестком» - ТзОВ «Танк Транс»).

Заявою про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог від 20 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» повідомило ПАТ «Дельта Банк» про часткове припинення зобов`язань щодо сплати ТзОВ «Танк Транс» на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за нарахованими процентами за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року у розмірі 154 088,22 євро (що за крос-курсом станом на 20 лютого 2015 року складає еквівалент 174 427,86 доларів США) та відповідно припинення зобов`язань щодо сплати ПАТ «Дельта Банк» на користь ТзОВ «Танк Транс» заборгованості на загальну суму 174 427,86 доларів США (що за крос-курсом станом на 20 лютого 2015 року складає еквівалент 154 088,22 євро) за договором банківського рахунку №002-15504-110412 від 11 квітня 2012 року, укладеним банком з ОСОБА_2 .

27 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» надіслало на адресу ПАТ «Дельта Банк» заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог від 23 лютого 2015 року, в якій повідомило про припинення зобов`язання щодо сплати позичальником на користь банку суми заборгованості по прострочених процентах за кредитним договором у розмірі 27 536,72 євро (31 116, 49 доларів США) та припинення зобов`язання щодо сплати банком ТзОВ «Танк Транс» як кредитору за договором банківського рахунку №26/21746-168 від 04 вересня 2009 року, укладеного між банком та ТзОВ «Інвестком», на суму 31 116, 49 доларів США (27 536,72 євро).

Поряд з тим, 27 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» надіслало на адресу ПАТ «Дельта Банк» заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог від 27 лютого 2015 року, в якій повідомило про припинення зобов`язання ТзОВ «Танк Транс» на користь банку суми заборгованості за кредитним договором №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року у розмірі 212 725,36 євро (240 741, 29 доларів США), припинення зобов`язання ТзОВ «Танк Транс» щодо сплати на користь банку суми заборгованості за кредитним договором №ВКЛ-2005880/11 від 29 травня 2014 року у розмірі 5 574 332,94 грн. (200 781, 93 доларів США) та припинення зобов`язання щодо сплати банком на користь ТзОВ «Танк Транс» як кредитору за договором №003-09508-06514 банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом» від 06 травня 2014 року на суму 441 523,22 доларів США (212 725,36 євро та 5 574 332,94 грн.).

Так, 03 серпня 2014 року між ОСОБА_3 (в тексті договору - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (в тексті договору - новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу №003-09508-06514 « 8 років разом» від 06 травня 2014 року, відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржника за депозитним договором, а новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором.

20 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» надіслано ПАТ «Дельта Банк» повідомлення про заміну кредитора у зобов`язані та заяву про дострокове відкликання частини вкладу (441 523,22 долари США).

Листом від 06 березня 2015 року ТзОВ «Танк Транс» повідомило Компанію «Петергров ЛТД» про припинення зобов`язань ТзОВ «Танк Транс» перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У відповідь на вказаний лист, Компанія «Петергров ЛТД» листом за вих.№01/2804/15 від 28 квітня 2015 року, вказала про необхідність звернутися до обтяжувача - ПАТ «Дельта Банк» з письмовою вимогою про подачу реєстратору заяви щодо припинення застави згідно з договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року та виключення її з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Листом за вих.№1/05/05 від 05 травня 2015 року ТзОВ «Танк Транс» відмовилось звертатися з письмовою вимогою до відповідача-2 та зазначив про таке право позивача.

13 березня 2013 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з листом про подання нотаріусу заяви про звільнення предмета застави, у зв`язку із відсутністю у позичальника жодних зобов`язань перед банком.

В липні 2015 року Компанія «Петергров ЛТД» (Лондон, Великобританія) звернулась до суду з цим позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про: 1) визнання припиненою застави (право застави) згідно з договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року (з усіма наступними змінами та доповненнями), укладеним між ПАТ «Дельта Банк» як заставодержателем, та Компанією Петергров ЛТД (Petergrow LTD) як заставодавцем; 2) зобов`язання ТзОВ «Танк Транс» вчинити дії, спрямовані на звільнення предмету застави від обтяження, зокрема, у п`ятиденний строк з моменту припинення застави (права застави) згідно з договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року, звернутися до ПАТ «Дельта Банк» з письмовою вимогою про подачу реєстратору заяви про припинення договору застави (права застави) згідно договору застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року і виключення застави (права застави) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (запис від 02.09.2013 року за №13880433 з наступними змінами від 18.11.2014 року); 3) припинення обтяження і вилучення (виключення) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис, зареєстрований 02.09.2013 року за №13880433 з наступними змінами від 18.11.2014 року, об`єкт обтяження: корпоративні права ТзОВ «Танк Транс», а саме: частку у розмірі 53 920 327,18 грн., що становить 86,95% від статутного капіталу ТзОВ «Танк Транс», вартість предмета застави за згодою сторін становить 53 920 327,18 грн.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст.572 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст.1 ЗУ «Про заставу»).

В силу положень ст.16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно з ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Поряд з тим, статтею 28 Закону України «Про заставу» визначено, що застава припиняється у таких випадках:

- з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання;

- в разі загибелі заставленого майна;

- в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

- в разі примусового продажу заставленого майна;

- при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

- в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Як на підставу для припинення застави (права застави) згідно з договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року (з усіма наступними змінами та доповненнями), укладеним між ПАТ «Дельта Банк» (заставодержателем) та Компанією Петергров ЛТД (заставодавцем), позивач посилається на лист ТзОВ «Танк Транс» від 06 березня 2015 року, в якому останнє повідомило про припинення своїх зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст.602 ЦК України, відповідно до положень якої, не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи зазначене, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

За змістом ст.184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Відповідно до змісту договору кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, виконання якого забезпечено заставою згідно з договором застави корпоративних прав №ВКЛ-2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року, повернення кредиту здійснюється у валюті (євро). Умовами виконання зобов`язань з повернення кредиту за вказаним договором не передбачено отримання банком відповідних платежів у доларах США.

В той же час, у заявах про зарахування зустрічних вимог від 09 лютого, 18 лютого, 20 лютого, 23 лютого та 27 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» посилається на зарахування зустрічних вимог останнього до ПАТ «Дельта Банк», зокрема: на загальну суму 9 090 590,15 доларів США за безвідкличними акредитивами, виданими банком на користь Саrgill Financial Services International Inc.; на загальну суму 31 964 073,85 доларів США за договорами банківського рахунку №26/21746-168 від 04 вересня 2009 року, укладеного банком з ТзОВ «Інвестком» та №10 від 11 грудня 2012 року, укладеного банком з ОСОБА_1 ; на суму 174 427,86 доларів США за договором банківського рахунку №002-15504-110412 від 11 квітня 2012 року, укладеним банком з ОСОБА_2 ; на суму 31 116,49 доларів США за договором банківського рахунку №26/21746-168 від 04 вересня 2009 року, укладеного банком з ТзОВ «Інвестком»; на суму 441 523,22 доларів США за договором №003-09508-06514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» від 06 травня 2014 року, укладеним банком з ОСОБА_3 .

Відтак, зобов`язання сторін за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року та наведених вище договорах (зобов`язання) підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США відповідно, однак такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та долар США, хоч і є грошовими коштами, є різними валютами, які згідно з умовами вказаних договорів не є рівнозначними.

Таким чином, оскільки зустрічні вимоги ТзОВ «Танк Транс» і ПАТ «Дельта Банк» не є однорідними, зарахування таких зустрічних вимог за відповідними односторонніми правочинами (заявами ТзОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних вимог від 09 лютого, 18 лютого, 23 лютого та 27 лютого 2015 року) не відповідає вимогам ст.601 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №914/3217/16 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/78112035).

У зв`язку з наведеним, посилання позивача та відповідача-1 на зарахування зустрічних вимог, як на доказ повного виконання ТзОВ «Танк Транс» зобов`язань за кредитним договором, є безпідставними.

Крім цього, як зазначалось вище, під час розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Танк Транс» Львівським апеляційним господарським судом провадження у справі зупинялось до набрання законної сили рішеннями Господарського суду м. Києва у справах №910/25480/15, №910/25484/15, №910/25485/15, №910/25482/15, предметом розгляду в яких було визнання недійсними зарахування зустрічних вимог за вказаними вище заявами ТзОВ «Танк Транс».

Так, судом встановлено, що останнім рішенням Господарського суду міста Києва від 20 лютого 2019 року у справі №910/25480/15, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, зокрема з підстав недоведення позивачем - Державною іпотечною установою порушення його прав заявою ТзОВ «Танк Транс» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог.

Останнім рішенням Господарського суду міста Києва від 27 вересня 2016 року у справі №910/25484/15, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 20 березня 2017 року та Вищого господарського суду України від 07 листопада 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2015 року у справі №910/25485/15, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 14 квітня 2016 року та Вищого господарського суду України від 11 липня 2016 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 травня 2016 року у справі №910/25482/15 позов задоволено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 липня 2016 року (залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13 жовтня 2016 року) вказане рішення скасовано та прийнято нове про відмову в позові.

Поряд з тим, апеляційним судом встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 26 червня 2019 року у справі №914/261/18 (позивачем у якій є ПАТ «Дельта Банк»), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року, позов задоволено повністю, визнано недійсним односторонній правочин - заяву ТзОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних вимог від 09 лютого 2015 року.

(http://www.reestr.court.gov.ua/Review/82771970, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/85209596, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/86999714).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04 липня 2019 року у справі №914/132/16, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року, позов задоволено в повному обсязі, визнано недійсним односторонній правочин - заяву ТзОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних вимог від 20 лютого 2015 року.

(http://www.reestr.court.gov.ua/Review/83086315,

http://www.reestr.court.gov.ua/Review/84877992,

http://www.reestr.court.gov.ua/Review/86503636).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04 червня 2019 року у справі №914/108/16, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23 вересня 2019 року та постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року, позов задоволено повністю, визнано недійсним односторонній правочин - заяву ТзОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних вимог від 23 лютого 2015 року.

(http://www.reestr.court.gov.ua/Review/82336321, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/84663291, http://www.reestr.court.gov.ua/Review/86503542).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11 червня 2019 року у справі №914/107/16, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 18 вересня 2019 року, позов задоволено повністю, визнано недійсним односторонній правочин - заяву ТзОВ «Танк Транс» про зарахування зустрічних вимог від 27 лютого 2015 року.

(http://www.reestr.court.gov.ua/Review/82612613,

http://www.reestr.court.gov.ua/Review/84785778).

Вказані судові рішення мотивовані, зокрема тим, що зустрічні вимоги ТзОВ «Танк Транс» і ПАТ «Дельта Банк» не є однорідними, оскільки виконання зобов`язань, у яких проведено зарахування, здійснюється у різних валютах (євро та доларах США), відтак, зарахування таких зустрічних вимог за відповідними односторонніми правочинами (заявами ТзОВ «Танк Транс») не відповідає вимогам ст.601 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена і у судових рішеннях у справах №914/109/16, №914/132/16, №914/260/18.

Беручи до уваги все наведене вище, дослідивши докази, що знаходяться у матеріалах справи, колегія суддів не вбачає підстав для визнання припиненою застави за договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» як заставодержателем, та Компанією Петергров ЛТД (Petergrow LTD) як заставодавцем в рахунок забезпечення виконання ТзОВ «Танк Транс» зобов`язань за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Танк Транс», оскільки зобов`язання ТзОВ «Танк Транс» за вказаним договором не виконано у повному обсязі. Докази протилежного матеріали справи не містять та позивачем і відповідачем-1 суду не надані.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Колегією суддів встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами повне виконання ТзОВ «Танк Транс» своїх зобов`язань за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09 червня 2011 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Танк Транс», відтак, у суду відсутні правові підстави визнавати припиненою заставу за договором застави №2005880/S-2 від 30 серпня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» як заставодержателем, та Компанією Петергров ЛТД в забезпечення виконання вказаного кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, зазначених вище та є безпідставними. Колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст.277 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції про відмову в позові.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі №914/2152/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №914/2152/15 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 03 лютого 2020 року (у зв`язку з перебуванням головуючого судді Якімець Г.Г. у відрядженні з 27 по 31 січня 2020 року).

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Мирутенко О.Л.

Суддя Скрипчук О.С.