ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" лютого 2020 р. м. ХарківСправа № 922/362/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

без виклику учасників справи

розглянувши заяву ФОП Крістофорова Василя Олександровича про забезпечення позову у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Крістофорова Василя Олександровича, м. Харків
до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення коштів та розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року до Господарського суду Харківської області звернувся ФОП Крістофоров Василь Олександрович із позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Крістофорова В.О. основний борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 212632,04 грн., пеню в розмірі 4237,22 грн. та річні в розмірі 4019,80 грн., а всього - 258979,06 грн.;

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення №20/06/2019 між ФОП Крістофоров В.О. та Чебану І.А.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення № 20/06/2019 від 18.06.2019 р.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій ФОП Крістофоров В.О. просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві. Обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилався на існування у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 258979,06 грн., яку не було погашено, що на думку заявника, свідчить про наявність підстав для забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує лише на ту обставину, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем за договором оренди.

Однак, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Втім, позивачем в обґрунтування поданої заяви не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання чи призвести до невиконання рішення суду, оскільки припущення позивача, викладені у заяві, не містять переконливої та підтвердженої доказами мотивації щодо наявності підстав для забезпечення позову. Адже сам лише факт посилання позивача на існування претензій щодо існування заборгованості у відповідача, не може вважатися достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Позивачем також не доведено наявності фактичних обставин, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на реальне ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги або вжиття заходів, що можуть утруднити виконання чи призвести до невиконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, а саме ненадання позивачем достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, недоведеність того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, суд відмовляє в задоволені заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 42, 136, 137, 138, 139, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ФОП Крістофорова Василя Олександровича про забезпечення позову у справі №922/362/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Л.С. Лаврова