УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

06.02.2020Справа № 910/5349/18

Суддя Господарського суду міста Києва М.О. Лиськов, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

За позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

ОСОБА_1

до 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

3. ОСОБА_4

4. ОСОБА_5

5. ОСОБА_6

6. ОСОБА_7

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство "Вестінтро"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_8

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2- ОСОБА_9

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-3 - ОСОБА_10

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-4 ОСОБА_11

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-5 ОСОБА_12

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-6 ОСОБА_13

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_14

про переведення прав та обов`язків покупця акцій

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/5349/18 за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - відповідач 3), ОСОБА_5 (далі - відповідач 4), ОСОБА_16 (далі - відповідач 5), ОСОБА_7 (далі - відповідач 6,) (разом - відповідачі 1- 6) та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 , про переведення прав та обов`язків покупця простих іменних акцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 справу №910/5348/18 прийнято до провадження судді Лиськова М.О. та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2019 підготовче провадження у справі продовжено та відкладено розгляд справи на 22.01.2020.

14.01.2020 позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 залишено позов ОСОБА_15 до 1. ОСОБА_2 , 2. ОСОБА_3 , 3. ОСОБА_4 , 4. ОСОБА_5 , 5. ОСОБА_6 , 6. ОСОБА_7 про переведення прав та обов`язків покупця простих іменних акцій, без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, мотивовано тим, що її переважне право, як акціонера Товариства, на придбання акцій Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» порушено, внаслідок чого третя особа просить суд перевести на його користь права та обов`язки покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» у кількості до всіх емітованих цим товариством акцій у розмірі 3 300 962 штуки загальною номінальною вартістю 825 240,50 грн.

05.02.2020 ОСОБА_1 подав до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує, Предметом спору між сторонами у даній справі є захист переважного права позивача (третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору) як акціонера, шляхом переведення на позивача прав та обов`язків покупця простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» пропорційно кількості до всіх емітованих цим товариством акцій у розмірі 3 300 962 штуки загальною номінальною вартістю 825 240,50 грн.

Позов мотивовано тим, що переважне право позивача на придбання акцій Товариства порушено, оскільки продавцями акцій в порушення ст. 7 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 362 ЦК України, Статуту ПрАТ «ВЕСТІНТРО» не було вчинено жодних дій, спрямованих на пропонування акціонерам Товариства реалізації їх переважного права на придбання акцій, які вони мали намір відчужити.

Таким чином, за твердженням заявника, на сьогодні даний спір судом не вирішено, а отже питання законності перебування акцій, що є предметом спору, у власності будь-яких інших осіб окрім позивача ще підлягає з`ясуванню судом. У результаті задоволення позову судом права та обов`язки покупця простих іменних акцій ПрАТ «Вестінтро» будуть переведені на позивача, а серед яких і право власності на акції.

Отже, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_8 акцій ПрАТ «Вестінтро» в кількості 3 300 962 штуки загальною номінальною вартістю 825 240,50 грн., що становить 54,2030 % акцій Товариства та заборони здійснення щодо таких акцій будь- які операції в системі депозитарного обліку, пов`язані з їх відчуженням та/або обтяженням.

Як вказує заявник, даний захід є необхідним, так як забезпечить недопущення подальшого відчуження простих іменних акцій, щодо права на які вирішується спір, до вирішення справи судом, та надасть можливість позивачу ефективно реалізувати право на судовий захист у разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову у зв`язку із наступним.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018р. Верховного суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018р. по справі №911/2930/17.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Судом встановлено, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати ОСОБА_1 , жодним чином не порушують інтересів відповідачів та інших осіб, і в той же час дозолять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушення прав не тільки позивача, а й інших осіб, у випадку задоволення позову.

Оскільки у даному разі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку, за переконанням суду, не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ст.ст.136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018 р. у справі №910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

Відтак, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, вважає, що необхідно застосувати захід забезпечення передбачений ч. 1 ст. 137 ГПК України, а саме: накладення арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, а саме накладення арешту на належні ОСОБА_8 акцій ПрАТ «Вестінтро» в кількості 3 300 962 штуки загальною номінальною вартістю 825 240,50 грн., що становить 54,2030 % акцій Товариства та зоборони здійснення щодо таких акцій будь- які операції в системі депозитарного обліку, пов`язані з їх відчуженням та/або обтяженням.

Даний захід є необхідним, так як забезпечить недопущення подальшого відчуження простих іменних акцій, щодо права на які вирішується спір, до вирішення справи судом, та надасть можливість позивачу ефективно реалізувати право на судовий захист у разі задоволення позову.

Таким чином, захід забезпечення у вигляді накладення арешту на акції у даній справі направлений на реалізацію основних завдань інституту забезпечення позову взагалі, викладених в ч. 2 ст. 136 ГПК України, а саме: недопущення дій, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За таких обставин, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на прості іменні акції Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8, Код ), що належать ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у кількості 3300962 штуки, номінальною вартістю 0,25 грн./штука, загальною номінальною вартістю 825240,50 грн., до моменту набуття законної сили рішенням по суті даної справи - може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо законності відчуження спірних активів (предметом даного спору є переведення прав покупця акцій, котрі становлять просту більшість голосів Товариства (54,2030 %)), можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення даного спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

Отже, суд вважає за доцільне до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у даній справі вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на прості іменні акції Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8, Код ), що належать ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у кількості 3300962 штуки, номінальною вартістю 0,25 грн./штука, загальною номінальною вартістю 825240,50 грн.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність відповідачів чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

У той же час, суд зазначає, що вимоги позивача вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Національний депозитарій України», Товариству з обмеженою відповідальністю «Домінанта Трейд» та всім іншим депозитарним установам, що здійснюють облік права власності на цінні папери емітентів у депозитарній системі України, здійснювати облікові операції щодо внесення змін до системи депозитарного обліку щодо спірної частини простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства «Вестінтро», що належать ОСОБА_8 у кількості 3 300 962 штуки, номінальною вартістю 0,25 грн./штука, загальною номінальною вартістю 825 240,50 гри, до моменту набуття законної сили рішенням по суті даної справи; шляхом заборони до моменту набуття законної сили рішенням по суті даної справи вчинення реєстраційних дій та внесення змін в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно Приватного акціонерного товариства «ВЕСТІНТРО», а також шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «ВЕСТІНТРО» до моменту набуття законної сили рішенням по суті даної справи: обирати членів Наглядової ради ПрАТ «Вестінтро» та припиняти повноваження Наглядової ради ПрАТ «Вестінтро»; вносити зміни до статуту ПрАТ «Вестінтро»; приймати рішення про припинення, ліквідацію ПрАТ «Вестінтро»; затверджувати значні правочини та надавати попередню згоду на укладення значних правочинів ПрАТ «Вестінтро»; розкривати в передбаченому чинними у Україні нормативно-правовими актами особливу інформацію про емітента в частині відомостей про зміну складу посадових осіб емітента, є неконкретними, оскільки задоволення таких вимог може вплинути на права та обов`язки інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, та призведе до втручання у звичайну господарську діяльність таких осіб. Отже, у цій частині заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Оскільки, обрані судом способи забезпечення позову не порушують прав осіб, що не є учасниками судового процесу, та співвідносяться з предметом позову, а отже існує зв`язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-141 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на прості іменні акції Приватного акціонерного товариства «Вестінтро» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8, Код ), що належать ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у кількості 3300962 штуки, номінальною вартістю 0,25 грн./штука, загальною номінальною вартістю 825240,50 грн., до моменту набуття законної сили рішенням по суті даної справи.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

4. Стягувач за ухвалою суду: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

5. Боржник 1: Приватне акціонерне товариство «Вестінтро» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8, Код )

Боржник 2: ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

6. Ухвала підлягає негайному виконанню, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Дата складання та підписання повного тексту ухвали 06.02.2020

Суддя Максим Олександрович Лиськов