ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Справа№ 922/1897/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 03.02.2020

за заявами Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» та Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича

про розподіл судових витрат

поданими під час розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» та Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 (повне рішення складено 05.03.2019)

у справі № 922/1897/18 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича

до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», в особі відокремленого підрозділу «Відділення №2 публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

про зобов`язання надати кредитні кошти та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича задоволено частково. Зобов`язано АТ «ПроКредит Банк» виконати обов`язок в натурі щодо надання грошових коштів (кредиту) в розмірі 500 000 доларів США на користь ФОП Василевського Віктора Яковича та 15 000 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з АА «ПроКредит Банк» 1 762, 00 грн в дохід Державного бюджету України. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, позивач та відповідач звернулися до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами. Окрім іншого, скаржники просили здійснити розподіл судових витрат на правничу допомогу. За вказаними скаргами було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 апеляційну скаргу ФОП Василевського В.Я. на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу АТ «ПроКредит Банк» задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 в частині задоволення позовних вимог та судових витрат скасовано, з ухваленням у вказаній частині нового рішення про відмову в позові. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 залишено без змін.

03.06.2019 на адресу сулу апеляційної інстанції від АТ «ПроКредит Банк» надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу. Про відшкодування витрат на правничу допомогу банком також заявлялося в апеляційній скарзі.

05.06.2019 (03.06.2019 дата звернення до засобів поштового зв`язку) від адвоката позивача Яценко А.О. надійшло до суду клопотання, в якому він просив вирішити питання про розподіл судових витрат позивача. Про розподіл судових витрат позивач також зазначав в апеляційній скарзі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 клопотання адвоката позивача Яценко А.О. повернуто без розгляду, оскільки клопотання не було підписано адвокатом сторони. Водночас, докази, (які подані в п`яти денний термін) приєднанні до матеріалів справи для вирішення питання розподілу судових витрат. Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат за апеляційний перегляд на 01.07.2019.

18.06.2019 (13.06.2019 дата звернення до засобів поштового зв`язку) від адвоката позивача Яценко А.О. повторно надійшло до суду клопотання, в якому він просить вирішити питання про розподіл судових витрат позивача, а судовий розгляд питань щодо розподілу судових витрат як сторони позивача, так і сторони відповідача, просив вирішити в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також 15.06.2019 ФОП Василевського В.Я. подано касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 прийнято заяву адвоката ФОП Василевського В.Я. про розгляд питання щодо розподілу судових витрат. Задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Провадження з розгляду питання щодо розподілу судових витрат зупинялося до повернення до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи з Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.09.2019) постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 у справі № 922/1897/18 залишено без змін, а касаційну скаргу ФОП Василевського В.Я. - без задоволення.

Додатковою постановою Верховного Суду від 12.12.2019 заяву АТ «ПроКредит Банк» про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ФОП Василевського В.Я. на користь АТ «ПроКредит Банк» 30 000 грн компенсації вартості витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 922/1897/18. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

26.12.2019 до суду апеляційної інстанції від банку надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Матеріали справи повернуто до суду апеляційної інстанції та передано головуючому судді (судді-доповідачу) 20.01.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 поновлено провадження у справі. Розгляд заяв АТ «ПроКредит Банк» та ФОП Василевського Віктора Яковича про розподіл судових витрат призначено на 03.02.2020. Засідання, за клопотанням позивача, ухвалено здійснювати в режимі відеоконференції.

27.01.2020 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про відмову/зменшення стороні відповідача у розподілі витрат на професійну правничу допомогу, в якому сторона заперечила проти вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. Також у поданому клопотанні було заявлено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Указане клопотання не розглядалося з огляду на те, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.01.2020, за попереднім клопотанням позивача, було вирішено здійснювати судове засідання в режимі відеоконференції.

03.02.2020 у судове засідання з`явилися представники сторін - позивача та відповідача. Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції. У судовому засіданні представник позивача підтримав подану ним заяву про відшкодування йому витрат на правничу допомогу та заперечив проти заяви відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу. Представник відповідач заперечив проти заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу та підтримав власну заяву про відшкодування витрат на адвоката та просив її задовольнити.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України зазначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема - як розподілити між сторонами судові витрати.

Водночас, ухвалюючи постанову про часткове скасування рішення Господарського суду міста Києва та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не здійснив розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що сторонами не було надано доказів на підтвердження понесених судових витрат.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з своєї ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись з апеляційними скаргами, і позивач і відповідач заявили клопотання про покладення витрат на професійну правничу допомогу на іншу сторону.

03.06.2019 на адрес суду апеляційної інстанції від АТ «ПроКредит Банк» надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій заявник просив стягнути з ФОП Василевського В.Я. на користь банку понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 241 830, 00 грн, до якої, зокрема, долучено копії акту здачі-приймання робіт № 141 від 31.05.2019, рахунку-фактури № 12330 від 31.05.2019, меморіального ордеру № від 31.05.2019.

Також 05.06.2019 (згідно з відомостями на конверти надіслано 03.06.2019) на адресу суду апеляційної інстанції від ФОП Василевського В.Я. надійшли документи на підтвердження витрат на правничу допомогу (ухвалою суду 06.06.2019 клопотання адвоката позивача Яценко А.О. повернуто без розгляду, оскільки воно не було підписано). Водночас, враховуючи норму ст. 129 ГПК України, до матеріалів справи було долучено докази понесених витрат на правничу допомогу (акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.05.2019,платіжне доручення № 1056, додаткова угода №19/3 від 19.03.219 та копія договору про надання правової допомоги від 11.10.2017).

Щодо вимог заяви позивача

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини другої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положенням ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Абзацом першим ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Водночас, згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи задоволення апеляційної скарги АТ «ПроКредит Банк» та, відповідно, відмови в задоволеній частині позову (фактично з урахуванням рішення суду першої інстанції в позові відмовлено повністю) (постанову залишено без змін Верховним Судом), суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України дійшов висновку про відмову в задоволення заяви ФОП Василевського В.Я. про покладення витрат з надання правничої допомоги на відповідача, оскільки позивачу в позові відмовлено, а обставини, з яким ч. 9 ст. 129 ГПК України визначено можливість покласти судові витрати незалежно від вирішення спору, не встановлено у даній справі.

Щодо вимог заяви відповідача

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Північний апеляційний господарський суд, оцінюючи аргументи позивача щодо застосування положення ч. 9 ст. 129 ГПК України зазначає, що в ухвалених зі справи судових рішеннях не встановлено обставин, які свідчать про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, тому підстав для застосування зазначеної норми в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу немає.

Зі змісту Закону України «Про судовий збір», ч. 2, 3, 4 ст. 129, ч. 1 ст. 126 ГПК України вбачається, що в разі відмови в задоволенні позову на звільненого від сплати судового збору позивача покладаються інші судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Отже, зазначені позивачем обставини щодо звільнення його від оплати судових витрат не є підставами для звільнення від відшкодування відповідачеві витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат на учасника справи покладено обов`язок подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач у своєму клопотанні такий опис наводить.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції відповідач подав: копію договору про надання правничої допомоги від 18.03.2019 № 2/18-03-2019; копію акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 141 від 31.05.2019, в якому міститься опис наданих послуг (а саме: юридичний аналіз матеріалів судової справи про стягнення грошових коштів та пені на користь фіз. особи, юридичний аналіз перспектив апеляційного оскарження, розробка стратегії апеляційного оскарження, аналіз судової практики, зустріч з представниками банку для узгодження правової позиції, підготовка апеляційної скарги, підготовка пакету документів до апеляційної скарги, юридичний аналіз апеляційної карги позивача, розробка стратегії захисту стосовно скарги позивача, підготовка відзиву на апеляційну скаргу позивача, вчинення процесуальних дій, участь в судових засідання та ін.) та з якого вбачається, що ціна послуг, визначених у цьому акті, складає 290 597, 52 грн; копію рахунку-фактури від 31.05.2019 № 12330; копію меморіального ордеру від 31.05.2019 № ; довідку про зарахування грошових коштів на рахунок фірми від 03.06.2019 № Д1-В69/62-1921.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 викладено правову позицію, відповідно до якої положення ч. 5 ст. 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Згідно з практикою ЄСПЛ, відображеною в пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34- 36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене підлягає вирішенню питання щодо наявності або відсутності підстав для зменшення зазначеної відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, яку він просить стягнути з позивача.

Відхиляються доводи позивача про те, що відповідач не зазначив, скільки часу витратив адвокат у зв`язку з наданням відповідних послуг. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатський гонорар може існувати у фіксованій формі. Оскільки договором визначено суму гонорару саме в такий спосіб, відповідач не зобов`язаний посилатись на час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Обґрунтованість розміру витрат на оплату послуг адвоката в такому разі визначається на підставі наявних доказів.

Позивач зазначає, що в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2019 відображені послуги, які не відповідають критеріям неминучості та обґрунтованості. Такі доводи не можна визнати обґрунтованими з огляду на те, що як побудова лінії захисту сторони, так і визначення правової позиції при підготовці апеляційної скарги та обсяг необхідних для цього дій є правом довірителя та його представника. Відповідно, посилання позивача на значну кількість осіб, які вели дану справу (чотири адвоката) відхиляються судом, оскільки визначення особливостей надання правової допомоги відноситься до урегулювання внутрішніх правовідносин між довірителем та його представником.

Північний апеляційний господарський суд, оцінюючи обґрунтованість клопотання відповідача та заперечень позивача в контексті положення п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову та (або) значенням справи для сторони (впливом справи на репутацію сторони, публічним інтересом до справи) з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума необґрунтована (надмірно висока).

Відповідач помилково зазначає, що ця сума співмірна із сумою спору, оскільки згадана норма передбачає співмірність витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову. Водночас спір у справі має як майновий, так і немайновий характер.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання відповідача щодо винятковості цього спору та його впливу на репутацію сторони або публічний інтерес до справи. Відповідач не навів переконливих аргументів щодо цього.

Заперечення позивача в цій частині беруться до уваги.

Також суд апеляційної інстанції частково приймає до уваги посилання позивача про те, що розмір гонорару завищено в десятеро (заявлено до стягнення 241 830, 00 грн) та вважає, що заявлений АТ «ПроКредит Банк» розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на клопотання позивача, підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 30 000 грн.

Керуючись статями 86, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича про вирішення питання про судові витрати відмовити.

2. Заяву Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 922/1897/18 задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 107-А, код 21677333) 30 000, 00 (тридцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 922/1897/18 в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяви Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 922/1897/18 відмовити.

3. Матеріали справи № 922/1897/18 повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.02.2020.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко