ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 915/996/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Співака С.В.,

представників учасників справи

позивача - Ревенко О.В.,

відповідачів: 1. не з`явилися, 2. Петровський Д.О.,

третіх осіб на стороні позивача: 1. не з`явилися, 2 не з`явилися,

третьої особи на стороні відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2019

(головуючий суддя Таран С.В., судді Аленін О.Ю., Лавриненко Л.В.)

у справі №915/996/17 Господарського суду Миколаївської області

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Міністерства інфраструктури України, 2. Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 3. Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Назарової Оксани Сергіївни

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2017 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії, позивач) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (далі - РВ ФДМ України по Миколаївській області, відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" (далі - ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", відповідач-2), в якому просило суд визнати недійсним Договір оренди державного нерухомого майна № РОФ-864, укладеного 03.12.2015 між РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ".

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний договір оренди державного нерухомого майна укладений без дотримання процедури передбаченої статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Зокрема, не було одержано погодження Міністерства інфраструктури України як уповноваженого органу управління, не було опубліковано оголошення про проведення конкурсу, а також не було дотримано приписів статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо оцінки об`єкта оренди.

Крім того, спірний договір порушує інтереси та права адміністрації Миколаївського морського порту, оскільки створює неправомірну правову підставу для користування майном, що не дозволяє реалізувати адміністрації Миколаївського морського порту затверджений "План розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023), та довгострокову (до 2028) перспективу".

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 01 березня 2010 року між РВ ФДМ України по Миколаївській області ("Орендодавець") та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" ("Орендар") укладено договір оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт", №РОФ-864 (далі - договір №РОФ-864 від 01.03.2010).

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - відкриті складські площі (інв.№410) загальною площею 13951 кв.м, розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" (далі - майно), вартість яких згідно з незалежною оцінкою станом на 31.08.2009 складає 1588100 грн.

Згідно з пунктом 1.2 договору №РОФ-864 від 01.03.2010 майно передається в оренду з метою використання за функціональним призначенням для виконання вантажно-розвантажувальних робіт.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна (пункт 2.1 договору №РОФ-864 від 01.03.2010).

За умовами пункту 2.2 договору №РОФ-864 від 01.03.2010 передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

У пункті 10.1 договору №РОФ-864 від 01.03.2010 визначено, що цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців , тобто договір діє з 01.03.2010 до 31.03.2013 включно.

На виконання умов договору №РОФ-864 від 01.03.2010 РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" підписали акт приймання-передачі б/н від 01.03.2010, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - відкриті складські площі (інв.№410) загальною площею 13951 кв.м, розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" (далі - майно), вартість яких згідно з незалежною оцінкою станом на 31.08.2009 складає 1588100 грн. Зазначений акт приймання-передачі є додатком №2 до договору №РОФ-864 від 01.03.2010.

Договором №2 від 24.04.2013 змінено строк договору №РОФ-864 від 01.03.2010 та порядок продовження його дії. Зокрема, сторонами вказаного договору узгоджено те, що договір діє з 31.01.2013 до 31.12.2015 включно, при цьому, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із урахуванням змін у законодавстві, які діють на дату продовження цього договору.

2.2. 03 грудня 2015 року між РВ ФДМ України по Миколаївській області ("Орендодавець") та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" ("Орендар") укладено договір оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт", №РОФ-864 (далі - договір №РОФ-864 від 03.12.2015).

Відповідно до пункту 1.1 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - відкриті складські площі (інв.№63202 - літера на плані технічного паспорту ІІІ, інв.№63203 - літера на плані технічного паспорту IV, інв.№63204 - літера на плані технічного паспорту V) загальною площею 13951 кв.м, розташовані за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" (далі - майно), вартість яких згідно з незалежною оцінкою станом на 31.12.2012 складає 2287560 грн.

Згідно з пунктом 1.2 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 нежитловий об`єкт належить державі в особі Міністерства інфраструктури України на підставі свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 25.11.2014 за ідентифікаційним номером 29999397; право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Майно передається в оренду з метою використання за функціональним призначенням при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт (пункт 1.3 договору №РОФ-864 від 03.12.2015).

За умовами пункту 2.1 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Пунктом 2.2 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 визначено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

У пункті 3.1 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 узгоджено, що орендна плата визначена на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 в редакції змін та доповнень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №961 від 14.09.2011, та за результатами проведеного 23.02.2010 конкурсу на укладання договору оренди становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (грудень 2012 року) 28711,73 грн.

Відповідно до п. 7.1 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 Орендодавець зобов`язується передати Орендарю за участю балансоутримувача в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до пункту 10.1 договору №РОФ-864 від 03.12.2015 цей договір діє до 31.12.2015 включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із урахуванням змін у законодавстві, які діють на дату продовження цього договору. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору. Продовження терміну дії договору відбувається за умови відсутності заперечень органу управління об`єктом оренди згідно з частиною третьою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (пункт 10.4 договору №РОФ-864 від 03.12.2015).

03.12.2015 зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою Оксаною Сергіївною та зареєстровано в реєстрі за №1189.

За твердженням відповідачів, на момент підписання договору №РОФ-864 від 03.12.2015 об`єкт оренди фактично вже знаходився у користуванні Орендаря, тому факт передачі об`єкта оренди на підставі зазначеного договору підтверджується актом приймання-передачі б/н від 01.03.2010, який є додатком №2 до договору №РОФ-864 від 01.03.2010.

2.3. Дослідивши лист РВ ФДМ України по Миколаївській області №01-21-59 від 21.09.2017, адресований позивачу у відповідь на його запит про надання публічної інформації №18-09/5823 від 15.09.2017, суд апеляційної інстанції встановив таке:

- у період з 01.01.2015 по 03.12.2015 ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" не зверталося до РВ ФДМ України по Миколаївській області із заявою в порядку статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" з проектом договору та копіями документів, передбачених Переліком документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України №201 від 15.02.2013, з наміром взяти в оренду державне нерухоме майно - відкриті складські площі загальною площею 13951 кв.м. інв.№410 (відкритий склад №III новий інв.№63202, відкритий склад №ІУ новий інв.№63203, відкритий склад №У новий інв.№63204), розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт";

- у період з 01.01.2015 по 03.12.2015 РВ ФДМ України по Миколаївській області не направляло листа до Міністерства інфраструктури України в порядку статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" з метою одержання погодження на передачу в оренду вищевказаного державного нерухомого майна;

- у період з 01.01.2011 та на час підготовки зазначеної відповіді на запит про надання публічної інформації у газеті "Відомості приватизації" та інших ЗМІ не публікувалося оголошення про намір передати в оренду вищевказані відкриті складські площі;

- наказ щодо укладення між РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" договору №РОФ-864 від 03.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою Оксаною Сергіївною за реєстровим №1189, Регіональним відділенням не видавався;

- у період з 01.01.2014 по 03.12.2015 погодження чи дозвіл від Міністерства інфраструктури України щодо можливості передачі в оренду державного нерухомого майна - відкритих складських площ загальною площею 13951 кв.м. інв.№410 (відкритий склад №III новий інв.№63202, відкритий склад №ІУ новий інв.№63203, відкритий склад №У новий інв.№63204), розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт", до РВ ФДМ України по Миколаївській області не надходило;

- погодження від Міністерства інфраструктури України щодо укладення між РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" договору №РОФ-864 від 03.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою Оксаною Сергіївною за реєстровим №1189, до Регіонального відділення не надходило.

2.4. Наказом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №16 від 28.01.2014 з урахуванням змін, внесених наказом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №140 від 16.05.2016, затверджено "План розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023) та довгострокову (до 2028) перспективу", яким передбачено, зокрема, будівництво універсального перевантажувального комплексу на запроектованому причалі №8 з досягненням очікуваного результату збільшення потужностей для переробки вантажів на 1 млн тонн на рік, доведення глибин до 10,5 м, створення причальної лінії довжиною 190 м та робочих місць, при цьому перспектива виконання вказаного заходу визначена як коротко та середньострокова.

2.5. 12 квітня 2017 року Господарським судом міста Києва ухвалено рішення у справі №910/7003/16, яким відмовлено у задоволенні первісного позову ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" до РВ ФДМ України по Миколаївській області та Міністерства інфраструктури України про визнання недійсними односторонніх правочинів, оформлених листом Міністерства інфраструктури України від 23.12.2015 №14240/16/10-15 про відмову у погодженні продовження терміну дії договору оренди №РОФ-864 від 01.03.2010 та листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області від 29.12.2015 №14-11-02617 про припинення після закінчення строку дії договору оренди №РОФ-864 від 01.03.2010, та зустрічного позову РВ ФДМ України по Миколаївській області до ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" про виселення останнього з орендованого державного майна, а саме: відкритих складських площ (інв.№410) загальною площею 13951 кв.м, розташованих у м. Миколаєві по вул. Заводській, 23/17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2017, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі №910/7003/16 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийнято в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задоволено. Виселено ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" з орендованого державного нерухомого майна, а саме: відкритих складських площ (інв.№410) загальною площею 13951 кв.м., розташованих за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт". В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі №910/7003/16 залишено без змін.

Зазначена постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована дотриманням орендодавцем вимог законодавства та умов договору №РОФ-864 від 01.03.2010 щодо припинення дії останнього (без пролонгації) та, як наслідок, наявністю правових підстав для виселення орендаря у зв`язку із закінченням строку дії вказаного договору з 31.12.2015.

2.6. 23 квітня 2018 року Київським апеляційним господарським судом у справі №910/12961/17 ухвалено постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" до РВ ФДМ України по Миколаївській області та Міністерства інфраструктури України про внесення змін до договору №РОФ-864 від 03.12.2015 в частині строку його дії шляхом викладення пункту 10.1 договору у такій редакції: "Цей договір укладено строком на 5 років та діє з 03.12.2015 по 03.12.2020", а також визнання за ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" права користування нерухомим майном - відкритими складськими площами (інв.№63202 - літера на плані технічного паспорту ІІІ, площею 5051 кв.м; інв.№63203 - літера на плані технічного паспорту ІV, площею 400 кв.м; інв.№63204 - літера на плані технічного паспорту V, площею 8500 кв.м), загальною площею 13951 кв.м, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, у термін до 03.12.2020.

2.7. Предметом спору у справі, яка розглядається, є вимога про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору оренди державного нерухомого майна №РОФ-864 від 03.12.2015.

3. Стислий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Справа слухалася судами неодноразово.

3.2. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.

3.2.1. Судове рішення мотивоване недоведеністю факту порушення спірним договором прав позивача, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість реалізації "Плану розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023) та довгострокову (до 2028) перспективу". Крім того, цей План не передбачає конкретних строків проведення будівництва універсального перевантажувального комплексу на запроектованому причалі №8, а лише визначає перспективу такого виконання.

За висновком суду, у справі відсутні докази, які б свідчили про планування позивачем заходів з будівництва на виконання вищезазначеної програми розвитку саме в період 2015-2018 років.

3.2.2. Суд першої інстанції дійшов висновку, що орендні правовідносини між відповідачами щодо строкового платного користування державним нерухомим майном, розташованим за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" виникли 01.03.2010 та не припинялися до 31.12.2015, при цьому 03.12.2015 відбулось не укладання нового правочину, а нотаріальне посвідчення вже існуючого договору оренди.

3.3. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 рішення суду першої інстанції скасовано. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" про визнання договору недійсним задоволено. Визнано недійсним укладений 03.12.2015 між РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" договір №РОФ-864 оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт", посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою Оксаною Сергіївною за реєстровим №1189. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

3.3.1. Суд дійшов висновку, що Адміністрація морських портів в силу приписів закону є органом, який зобов`язаний утримувати, використовувати та розвивати об`єкти портової інфраструктури державної форми власності, незалежно від того, чи передані вони їй на балансовий облік. За висновком суду, зміни в законодавстві та утворення нових державних управлінських структур з покладенням на них відповідної компетенції, незалежно від перебування державного нерухомого майна на балансовому обліку адміністрації морських портів України, зумовлюють виникнення в Адміністрації певних законних інтересів з управління таким майном, які підлягають судовому захисту.

3.3.2. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відкриті складські площі загальною площею 13951 кв.м, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, є об`єктами портової інфраструктури, які належать до майнового комплексу Миколаївського морського торговельного порту та плануються для використання під час реалізації Плану розвитку в частині будівництва універсального перевантажувального комплексу на запроектованому причалі №8, про що свідчить наявна у матеріалах справи схема морського порту Миколаєва. Крім того зазначені обставини встановлені в межах розгляду справ №910/12961/17 та №910/7003/16 та є преюдиціальними для цієї справи.

Таким чином, суд не погодився з висновком місцевого господарського суду про відсутність у матеріалах справи належних та достатніх доказів, які б підтверджували неможливість реалізації позивачем затвердженого "Плану розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023) та довгострокову (до 2028) перспективу".

3.3.3. Дослідивши докази, наявні у справі, апеляційний господарський суд встановив, що відповідачами не подано жодного належного у розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження звернення ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" до РВ ФДМ України по Миколаївській області з пропозицією щодо оренди спірного нерухомого майна, направлення РВ ФДМ України по Миколаївській області копій відповідних матеріалів до Міністерства інфраструктури України, розгляду вказаних матеріалів зазначеним уповноваженим органом управління державним нерухомим майном та надання за результатами такого розгляду погодження на укладення договору, що оспорюється.

Врахувавши це, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що договір №РОФ-864 від 03.12.2015 відповідачами укладено з порушенням приписів частини першої статті 7, частин першої, другої, четвертої та абзацу 11 частини дев`ятої, абзаців 2, 3 частини першої статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що свідчить про наявність правових підстав для визнання оспорюваного договору недійсним та, як наслідок, про задоволення позовних вимог у цій справі.

4. Стислий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Південно-західного апеляційного господарського від 06.11.2019 скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

4.1.1. В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає, що спірний договір оренди жодним чином не впливає на безпеку мореплавства у морському порту Миколаїв, немає негативного впливу на навколишнє природне середовище та стосується майна, яке в господарське відання позивача не передавалося. Отже, задовольнивши позов, суд апеляційної інстанції порушив ст.15 Закону України "Про морські порти України".

4.1.2. Оскільки на момент укладення спірного договору (01.03.2010) Адміністрація не була наділена правами щодо орендованого відповідачем-2 майна, то суд не міг захистити права позивача, які на момент виникнення правовідносин сторін не існували.

4.1.2. Апеляційним господарським судом, на думку скаржника, не встановлено жодного об`єктивного факту неможливості реалізації Проекту розвитку морського порту. Наявний у справі план, на думку відповідача-2, є недопустимим доказом, оскільки в порушення вимог ст.7 Закону України "Про морські порти України" сформований без урахування планів розвитку ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ".

4.1.3. Скаржник зазначає про надмірний формалізм суду апеляційної інстанції під час дослідження змісту спірного договору. У зазначеному аспекті, ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" наполягає на тому, що 03.12.2015 сторони не укладали новий договір, а консолідували всі існуючі договори та додаткові угоди щодо спірного майна, раніше оформлені у простій письмовій формі, та нотаріально посвідчили сконсолідований фактично існуючий договір оренди від 01.03.2010. Отже, спірний договір не є новим договором оренди, а є лише нотаріально посвідченою формою договору від 01.03.2010.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням ст. ст. 205, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 7, 15, 18 Закону України "Про морські порти України" та ст. ст. 4, 77, 86 ГПК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

4.2. У відзиві на касаційну скаргу Міністерство інфраструктури України заперечує проти доводів та вимог касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Міністерство інфраструктури України зазначає, що спірний договір порушує інтерес позивача, оскільки укладений без додержання вимог законодавства та позбавляє позивача реальної можливості реалізувати проект розвитку морського порту.

4.3. Позивач також подав до Суду відзив на касаційну скаргу ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського від 06.11.2019 - без змін.

Доводи та аргументи позивача в цілому відповідають висновкам, здійсненим апеляційним господарським судом у постанові, що переглядається.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України).

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується питання наявності правових підстав для визнання недійсним договору оренди № РОФ-864 від 03.12.2015, укладеного між РВ ФДМ України по Миколаївській області та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ".

5.2.2. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини оренди об`єктів портової інфраструктури, що перебувають у державній власності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про морські порти України".

Згідно з статтею 1 Закону України "Про морські порти України" адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Правильним є висновок апеляційного господарського суду про те, що адміністрація морських портів в силу закону є органом, який зобов`язаний утримувати, використовувати та розвивати об`єкти портової інфраструктури державної форми власності, незалежно від того чи передані вони їй на балансовий облік.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відкриті складські площі загальною площею 13951 кв.м, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, є об`єктами портової інфраструктури, які належать до майнового комплексу Миколаївського морського торговельного порту та плануються для використання під час реалізації Плану розвитку в частині будівництва універсального перевантажувального комплексу на запроектованому причалі №8, про що свідчить наявна у матеріалах справи схема морського порту Миколаєва. Крім того, зазначені обставини встановлені в межах розгляду справ №910/12961/17 та №910/7003/16.

Отже, обґрунтованим є висновок апеляційного господарського суду про наявність права у ДП "Адміністрація морських портів України" на звернення до суду з позовом у цій справі. Таким чином, доводи скаржника, про які йшлося у п.4.1.1 цієї постанови, відхиляються Судом як помилкові.

5.2.3. Щодо доводів скаржника, відображених у п.п. 4.1.2, 4.1.3 постанови, Суд зазначає таке.

Скаржник стверджує, що спірний договір оренди № РОФ-864 від 03.12.2015 не є новим договором, а є нотаріально посвідченою формою договору оренди від 01.03.2010. Така позиція скаржника видається Суду сумнівною та необґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції за результатами дослідження та оцінки змісту договорів №РОФ-864 від 01.03.2010 та №РОФ-864 від 03.12.2015 встановив низку відмінностей між ними. Суд також зазначив, що у спірному договорі №РОФ-864 від 03.12.2015 відсутнє будь-яке застереження про те, що цей правочин є лише нотаріально посвідченим договором №РОФ-864 від 01.03.2010. Навпаки його зміст свідчить про укладення між відповідачами самостійного договору.

Зважаючи на межі повноважень суду касаційної інстанції, закріплені у ст.300 ГПК України, Суд не надає повторну оцінку змісту договорів, що наявні у справі.

Водночас, Суд враховує обставини, встановлені у судових рішеннях у справах №№910/286/16, 910/7003/16 та 910/12961/17.

Так, згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 у справі №910/268/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016, відмовлено ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" у задоволенні позову про визнання договору оренди №РОФ-864 від 01.03.2010 продовженим на строк і на умовах, визначених у цьому договорі. У цій справі апеляційний суд встановив, що оскільки орендодавець заперечував щодо поновлення зазначеного договору на новий строк, то договір є припиненим після закінчення строку його дії.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі №910/7003/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2017, виселено ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" з орендованого майна, у зв`язку із закінчення строку дії договору оренди №РОФ-864 від 01.03.2010.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 у справі №910/12961/17 відмовлено ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" у задоволенні позову про внесення змін до нотаріально посвідченого договору №РОФ-864 від 03.12.2015 в частині визначення строку його дії на 5 років - до 03.12.2020.

Крім того, як встановив суд апеляційної інстанції, у зазначеній вище постанові від 24.04.2018 у справі №910/12961/17 встановлено обставини відсутності звернення ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" до РВ ФДМ України по Миколаївській області з пропозицією орендувати відкриті складські площі загальною площею 13951 кв.м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" та розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, а також відсутності погодження Міністерства інфраструктури України на укладення договору №РОФ-864 від 03.12.2015. Аналогічні обставини встановлено і судом апеляційної інстанції у постанові, що переглядається, на підставі наявних у матеріалах справи №915/996/17 доказів.

Отже, суд касаційної інстанції критично сприймає позицію позивача, який стверджує, що договір №РОФ-864 від 03.12.2015 не є новим договором, а є нотаріально посвідченою формою договору від 01.03.2010.

5.2.4. Твердження скаржника про недопустимість такого доказу у справі як План розвитку морського порту Миколаєва Суд відхиляє як безпідставне та таке, що не ґрунтується на нормах процесуального права, які визначають межі розгляду справи у суді касаційної інстанції.

5.2.5. Правильним є висновок апеляційного господарського суду про відхилення доводів відповідача-2 щодо відсутності предмета спору у цій справі з огляду на припинення дії спірного договору. Адже, розглядаючи справи про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними саме на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, при цьому закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину не перешкоджає поданню відповідного позову про визнання його недійсним.

Отже, встановивши, що відповідачі не надали доказів у підтвердження звернення ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" до РВ ФДМ України по Миколаївській області з пропозицією щодо оренди спірного нерухомого майна, направлення РВ ФДМ України по Миколаївській області відповідних матеріалів до Міністерства інфраструктури України, розгляду вказаних матеріалів уповноваженим органом управління та надання за результатами такого розгляду погодження на укладення оспорюваного договору, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що договір №РОФ-864 від 03.12.2015 не відповідає вимогам закону та підлягає визнанню недійсним.

5.2.6. Доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі, по суті зведені лише до незгоди із ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції. Звертаючись з касаційною скаргою, відповідач-2 не довів неправильне застосування норм права як необхідної передумови для скасування чи зміни постанови, що оскаржується. За результатами перегляду справи у касаційному порядку, Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації судом апеляційної інстанції спірних правовідносини, з правильним застосуванням до них норм матеріального права. Порушень норм процесуального права не встановлено.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. З огляду на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №915/996/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Кролевець

Л. Стратієнко