УХВАЛА

10 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 914/581/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Львівської міської ради

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 та на рішення Господарського суду Львівської області від 15.07.2019

за позовом Львівської міської ради

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Трейд ЮА",

2. Комунального підприємства "Центр державної реєстрації",

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1:

ОСОБА_1 ,

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2019 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Львівська міська рада вперше звернулась із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 та на рішення Господарського суду Львівської області від 15.07.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 та на рішення Господарського суду Львівської області від 15.07.2019 у справі №914/581/19 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що заявником касаційну скаргу подано на судове рішення, яке судом апеляційної інстанції не приймалось, тому не підлягає касаційному оскарженню.

13.01.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повторно подано касаційну скаргу від імені Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 та на рішення Господарського суду Львівської області від 15.07.2019, яка підписана представником Кулик А.Я. за довіреністю, без врахування положень Конституції України щодо представництва органів місцевого самоврядування та змін процесуального законодавства щодо самопредставництва.

Положеннями статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом частини третьої статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За вимогами частини четвертої статті 1312 Конституції України, в редакції, яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Водночас, Суд звертає увагу, що 29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 №390-IX.

Згідно з частиною четвертою статті 56 Господарського процесуального кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 18.12.2019 №390-IX) держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У порядку самопредставництва орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції може представляти за посадою його керівник або інша уповноважена особа, повноваження якої підтверджуються відповідно до частини четвертої статті 56 вказаного Кодексу.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва органу місцевого самоврядування як в порядку самопредставництва - керівником, так і іншими особами як представниками такого органу, що узгоджується з наведеними вище положеннями Конституції України.

Однак, матеріали, долучені до касаційної скарги, не містять доказів самопредставництва Куликом А.Я. від імені органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, за змістом частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник; при цьому слід зауважити, що до останніх (законних представників) особа, яка підписала касаційну скаргу подану від імені Львівської міської ради, в силу положень статті 57 вказаного Кодексу, не відноситься.

Згідно з частиною четвертою статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як представника в господарському судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, з 01.01.2020 представником органу місцевого самоврядування, який діє на підставі довіреності може бути виключно адвокат.

Як уже зазначалось, касаційну скаргу подану від імені Львівської міської ради підписано представником за довіреністю Куликом А.Я.

Проте, довіреність від 10.12.2018 №2901/вих-843, долучена до матеріалів касаційної скарги на підтвердження наявності у головного спеціаліста сектору з питань захисту майнових прав відділу правової експертизи з економічних та інфраструктурних питань управління правової роботи юридичного департаменту Львівської міської ради Кулика А.Я. повноважень представляти інтереси Львівської міської ради в судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах України, не містить інформації, що вказана особа має статус адвоката.

Доказів того, що головний спеціаліст Кулик А.Я. у даній справі представляє Львівську міську раду у якості адвоката, до матеріалів касаційної скарги також не додано.

При цьому підписання та подання касаційної скарги є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Відповідно до частини третьої статті 290 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Таким чином, до матеріалів касаційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що головний спеціаліст Кулик А.Я. у даній справі має право відповідно до закону представляти Львівську міську раду у якості представника (адвоката) або в порядку самопредставництва, а тому, відсутні підстави вважати, що касаційну скаргу підписано особою, яка має право її підписувати.

Приписами пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу Львівської міської ради, яку підписано Куликом А.Я., не може бути прийнято до розгляду, тому скарга підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом частини сьомої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, касаційну скаргу належить залишити в суді касаційної інстанції.

Разом з тим, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що як вперше подана касаційна скарга, так і повторно подана скарга, оформлена з порушенням вимог, встановлених статтями 288, 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаргу подано поза межами строку, встановленого частиною першою статті 288 вказаного Кодексу без надання належних доказів отримання повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (зокрема, поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором, довідка відділення поштового зв`язку тощо), не підтверджено належними доказами викладені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження обставини щодо звернення з касаційною скаргою у двадцятидениий строк з моменту вручення повного тексту оскаржуваного судового рішення; крім того, судовий збір сплачено без врахування вимог підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір". Зазначене вказує на не належне користування заявником своїми процесуальними правами з метою реалізації права на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 234, 235 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Львівської міської ради на постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 та на рішення Господарського суду Львівської області від 15.07.2019 у справі №914/581/19 не приймати до розгляду та повернути.

2. Копію цієї ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами надіслати заявнику, копію ухвали - іншим учасника справи.

3. Касаційну скаргу Львівської міської ради залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов