УХВАЛА

03 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 910/12210/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Банаська О.О., Білоуса В.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Львівська вугільна компанія",

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новіком",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019

у складі колегії суддів: Станіка С.Р. (головуючий), Шаптали Є.Ю., Тищенко О.В.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019

про передачу справи до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ "Львівська вугільна компанія"

у складі судді Котков О.В.

у справі № 910/12210/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області,

про визнання договору та правочинів недійсними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2019 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком", в якій позивачем заявлено вимоги:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 030111 від 03.01.2011, укладений між Публічним акціонерним товариством "Львівська вугільна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новіком";

- визнати недійсними правочини з видачі простих векселів, вчинені Публічним акціонерним товариством "Львівська вугільна компанія", перелік яких зазначено в п. 2 прохальної частини позовної заяви;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Новіком" повернути Публічному акціонерному товариству "Львівська вугільна компанія" прості векселі, перелік яких зазначено в п. 2 прохальної частини позовної заяви.

29.10.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва вирішено справу № 910/12210/19 передати до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія".

24.12.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19 залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Новіком". Матеріали справи № 910/12210/19 повернуто до місцевого господарського суду для подальшого скерування визначеному суду.

22.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Новіком" безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19; справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва у іншому складі суду.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю "Новіком" подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19 та клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12210/19 до закінчення розгляду справі в суді касаційної інстанції.

23.01.2020 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Банаська О.О., Білоуса В.В.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частини першої статті 304 Господарського процесуального кодексу України, ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Новіком" оскаржується постанова Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19 про передачу справи № 910/12210/19 до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія".

Пунктом 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала про передачу справи до іншого суду для розгляду в межах справи про банкрутство до переліку таких ухвал не входить.

Такого ж висновку щодо застосування пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 910/1116/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19, а також клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12210/19 до закінчення розгляду справі в суді касаційної інстанції, колегією суддів не розглядаються, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 234, 287, 293, 304, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 у справі № 910/12210/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Білоус