РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2020Справа № 910/13004/19

За позовом Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та

реконструкції «Київбудреконструкція»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг»

про розірвання договору підряду № 2-кт від 04.07.2017

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Ландарь Е.М., адвокат за довіреністю № 247/3/1-970 від 21.10.2019

від відповідача Федоров Д.С., ордер серії АІ № 1011840 від 07.11.2019

від відповідача Федоров О.С., довіреність № КС № 612638 від 21.10.2019

Суть спору :

20.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг» про розірвання договору підряду № 2-кт від 04.07.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладених між сторонами договору підряду № 2-кт від 04.07.2017 та додаткових угод до відповідного договору, позивачем було перераховано на рахунок відповідача авансовий платіж у розмірі 1.829.275,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 21.06.2018. У зв`язку з тим, що з вересня 2018 року відповідачем було зупинено робити за договором підряду та не було надано жодних передбачених договором актів та довідок, позивач звернувся до відповідача з претензією № 247/3-1296 від 29.10.2018 про повернення авансового платежу, на яку відповідачем відповіді надано не було та кошти не повернуто. 22.07.2019 позивач направив на адресу відповідача лист з пропозицією підписати додаткові угоди про розірвання договору підряду № 2-кт від 04.07.2017 та додаткові угоди до відповідного договору, на яку відповідачем відповіді не надано. Також позивач зазначає, що Північним офісом Державної аудиторської служби України було здійснено перевірку фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2016 по 31.10.2018 за результатами якої встановлено, що внаслідок порушення відповідачем свої зобов`язань, позивачем було здійснено перерахування бюджетних коштів без фактичного отримання робіт, а також встановлено, що відповідачем було завищено фактичний обсяг робіт на загальну суму 1.330.485,46 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою розірвати договір підряду № 2-кт від 04.07.2017 з додатковими угодами до нього на підставі ст.ст. 651, 849, 852 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/13004/19; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.10.2019.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Ухвалу суду № 910/13004/19 від 01.10.2019 надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 410 на юридичну адресу: просп. Перемоги, 68/1, оф. 62, м. Київ, 03113.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 410 вбачається, що відповідач ухвалу суду № 910/13004/19 від 01.10.2019 отримав 03.10.2019, а отже відповідач мав подати відзив у строк до 18.10.2019 включно.

21.10.2019 від відповідача надійшла до суду заява про відкладення підготовчого засідання та про продовження процесуального строку для надання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13004/19 від 22.10.2019 відмовлено відповідачу у продовжені процесуального строку для подачі відзиву на позов.

Підготовче засідання призначене на 22.10.2019 не відбулось, у зв`язку з повідомленням про мінування приміщень Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13004/19 від 22.10.2019 підготовче засідання призначено на 14.11.2019.

12. 11.2019 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі № 910/13114/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг» про стягнення 1.829.275,24 грн невикористаного авансу за договором № 2-кт від 04.07.2017. Даним рішенням встановлено відсутність порушень за договором № 2-кт від 04.07.2017 з боку відповідача в цій частині, що не потребує доказування в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Позивач посилаючись на акт ревізії фінансово-господарської діяльності № 11-30/148 від 27.02.2019 не обґрунтовує в якій саме частині було порушення саме за договором № 2-кт від 04.07.2017, який просить розірвати. Судом апеляційної інстанції у справі № 910/13114/18 надано оцінку акту вказаної ревізії та вказано, що ним не встановлювались факти виконання чи невиконання договору, а лише констатувався факт не підписання актів виконаних робіт, за якими утворилась заборгованість.

Відповідачем в підготовчому засіданні 14.11.2019 заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі відзиву.

В підготовчому засіданні 14.11.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України про поновлення відповідачу пропущеного строку для подачі відзиву.

В підготовчому засіданні 14.11.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.12.2019.

05.12.2019 відповідачем до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/13004/19 до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 24.01.2019, предметом якого є обставини, на які посилається позивач.

Відповідачем в судовому засіданні 05.12.2019 заявлено усне клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 05.12.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України про поновлення відповідачу пропущеного строку для подачі клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 05.12.2019 відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву в судовому засіданні до 12.12.2019 та зобов`язано позивача подати пояснення на подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

06.12.2019 позивачем до суду подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, в яких зазначає, що відповідачем не наведено які саме факти та обставини будуть досліджені у кримінальному провадженні, а також які саме рішення можуть стати преюдиційними для господарського суду.

В судовому засіданні 12.12.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з огляду на наступне

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.

При цьому відповідач у поданому клопотанні не наводить обставин, які можуть бути встановлені у кримінальному провадженні та вплинути на розгляд справи 910/13004/19.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання та положення ст.ст. 73-77 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 24.01.2019 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

Позивач в судовому засіданні 12.12.2019 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 12.12.2019 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 12.12.2019 відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.12.2019.

В судовому засіданні 17.12.2019 відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.01.2020.

14.01.2020 відповідачем до суду подано пояснення по справі, в яких зазначає, що строк дії договору № 2-кт від 04.07.2017 закінчився 31.12.2019, а отже він не може бути розірваний, оскільки він не є чинним.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

В судовому засіданні 14.01.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.07.2017 між Комунальним підприємством «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг» (далі - підрядник, відповідач) укладено договір підряду № 2-кт (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи: «Термомодернізація дошкільного навчального закладу № 584 «Софії Русової» - на просп. Правди, 82» ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 (за кодом СРV за ДК 021:2015 - 45214000-0 Будівництво освітніх та науково-дослідних закладів) відповідно до проектної документації будівельних норм і стандартів в термін, який встановлюється договором (далі - об`єкт).

Спір виник внаслідок того, що відповідач у визначений умовами договору підряду строк роботи не виконав, а тому є підстави для розірвання договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 17.2 договору він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою № 10 від 10.12.2018 внесено зміни до п. 17.2 договору та встановленого строк його дії до 31.12.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Згідно п. 3.1 договору договірна ціна визначена на підставі Державних будівельних норм тендерної документації та становить 11.271.300,00 грн.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з п. 4.7 договору (в редакції додаткової угоди № 5 від 14.06.2018) замовник має право надати підряднику аванс на строк не більше трьох місяців (згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 та від 27.12.2001 № 1764) у розмірі не більше 30% вартості річного обсягу робіт, що складає 1.829.275,24 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення № 22 від 21.06.2018 позивачем перераховано відповідачу аванс у розмірі 1.829.275,24 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 2.1 договору строк виконання робіт визначений цим договором наступний: початок робіт - з моменту укладення договору; закінчення робіт - березень 2018 року.

Додатковою угодою № 10 від 10.12.2018 внесено зміни до п. 2.1 договору та встановлено строк закінчення робіт - 31.12.2019.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків - негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно п. 4.1. договору (в редакції додаткової угоди 8 від 28.09.2018) розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та акту приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в з відомістю ресурсів, підписаними уповноваженими представниками сторін, довідки про розподіл загальної суми коштів за виконані роботи між підрядником та субпідрядником, відповідно до річних кошторисних призначень відповідно до річних кошторисних призначень.

Відповідно до п. 4.2 договору (в редакції додаткової угоди 8 від 28.09.2018) акт за формою № КБ-2в та довідка за формою № КБ-3 оформлюються належним чином підрядником та/або субпідрядником, якщо останній залучений для виконання робіт по договору, і подаються на підписання замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. При цьому у разі виконання робіт субпідрядником акт за формою № КБ-2в та довідка за формою № КБ-3 оформлюються та підписуються належним чином субпідрядником, підрядником та замовником.

Згідно з п. 5.4.1, 5.4.5, 5.4.12 договору підрядник зобов`язаний: виконати у встановлені строки роботи відповідно до проектної документації; не пізніше 25-го числа звітного місяця передавати замовнику для перевірки та підписання акти виконання робіт форми № КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт форми № КБ-3, складених на підставі договірної ціни у відповідності до ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва»; передати замовнику у порядку, передбаченому законодавством та договором, закінчені роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Сторонами жодного акту виконаних робіт форми № КБ-2в складеного та підписаного обома сторонами або не підписаними однією із сторін з відміткою про відмову їх підписання не подано. Також не подано жодних доказів в підтвердження виконання відповідачем робіт за договором у відповідності до календарного плану виконання робіт по об`єкту.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 5.1.3, 5.1.4 договору замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитку, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення у строк, визначений договором стає неможливим. При відмові від договору замовник оплачує підряднику вартість фактично виконаних належним чином робіт на момент відмови замовника від договору.

Замовник має право ініціювати внесення змін у договір, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності істотних порушень підрядником умов договору підряду.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Положеннями ст. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частина 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Частина 2 статті 320 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо підрядник не береться своєчасно за виконання договору або виконує роботу настільки повільно, що закінчення її до строку стає явно неможливим, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України).

Таким чином, укладаючи договір підряду, позивач мав на меті та розраховував отримати роботи з термомодернизації дошкільного навчального закладу № 584 «Софії Русової» на просп. Правди, 82 у визначений договором строк. Проте, відповідач істотно порушив умови договору, оскільки таке порушення призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при його укладенні.

Позивач вказує на те, що він 22.07.2019 звертався до відповідача з листом № 247/3-841 з пропозицією підписати та скріпити печаткою додаткові угоди про розірвання договору.

Дана обставина не підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Так, з листа № 247/3-841 від 22.07.2019 вбачається, що позивач посилаючись на умови договору щодо необхідності внесення будь-яких змін шляхом оформлення додаткової угоди просив підписати та скріпити печаткою додаткову угоду № 11 до договору № 2-к від 04.07.2017. З вказаного листа не вбачається, що направлена відповідачу на підпис додаткова угода містить пропозицію про розірвання договору. При цьому проекту додаткової угоди № 11 також не подано.

Разом з цим, недотримання позивачем вимог положень ст. 188 Господарського кодексу України, яка передбачає обов`язок попереднього направлення іншій стороні договору пропозиції про його розірвання, не може бути підставою для відмови у позові про розірвання договору, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України № 15-пр/2002 від 09.07.2002 направлення такої пропозиції є правом, а не обов`язком особи, яка добровільного його використовує виходячи з власних інтересів, та не позбавляє позивача права на звернення за захистом своїх порушених прав до суду з позовом про розірвання договору.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем належними засобами доказування не підтверджено належне виконання ним зобов`язань за договором щодо своєчасного виконання робіт.

Враховуючи встановлені судом обставини невиконання відповідачем умов договору щодо виконання робіт, що є істотним порушенням прийнятих на себе зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору № 2-кт від 04.07.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача на акт № 11-30/148 від 27.02.2019 ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2016 по 31.10.2018, складеного Північним офісом Державної аудиторської служби України не приймаються судом до уваги, оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/13114/18 встановлено, що відповідною перевіркою не встановлювалися факти виконання чи невиконання умов договору підряду, а лише констатувався факт не підписання позивачем актів виконаних робіт, за якими і утворилася дебіторська заборгованість. Доказів своєчасного обґрунтованого повідомлення відповідача про недоліки в наданих актах виконаних робіт матеріали справи не містять.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо своєчасного виконання робіт визначених договором підряду № 2-кт від 04.07.2017.

Посилання відповідача на відсутність підстав для розірвання договору строк дії якого закінчився не приймаються судом до уваги, оскільки на момент звернення позивача з позовом до суду дія договору не закінчилась.

Стосовно посилань відповідача на судові рішення у справі № 910/13114/18 слід зазначити, що цими рішеннями не встановлено факт належного виконання відповідачем договору щодо виконання робіт у визначений строк.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд зустрічного позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір підряду № 2-кт від 04.07.2017 з додатковими угодами, укладений між Комунальним підприємством «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг» (03113, м. Київ, просп. Перемоги, 68/1, офіс 62, ) на користь Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 15А, ) 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 28.01.2019.

СуддяВ.В. Сівакова