РІШЕННЯ

м. Київ

11.02.2020Справа № 910/15472/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/15472/19

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО УКРАЇНА" (код 16285602, 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33)

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІТ-ІНТЕГРАТОР" (код 31091208, 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 73)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

про стягнення 72 018,88 грн,

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.11.2019 до Господарського суду міста Києва від ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО УКРАЇНА" (далі - Страхова компанія) надійшла позовна заява до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІТ-ІНТЕГРАТОР" (далі - Товариство) про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 72 018,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування потерпілій особі. Позивач зазначає, що набув право зворотної вимоги до відповідача, як роботодавця водія, винного у ДТП, на підставі статей 1172 і 1191 Цивільного кодексу України, відтак відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду, яка була завдана останньому його працівником.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/15472/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

06.12.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Товариство заперечує проти позову з огляду на те, що, на його думку, сам лише факт не складення відносно застрахованої позивачем особи протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності не виключає його вини у ДТП, натомість наявність вини застрахованої особи позивача має бути визначена (встановлена) при розгляді даної справи. Крім того, відповідач заперечує проти розміру матеріального збитку, заданого застрахованому позивачем автомобілю, вказує на невідповідність Звіту № 0071 про оцінку автомобіля від 22.03.2018 вимогам законодавства України.

У відзиві на позову заяву відповідачем було викладено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 16.01.2020.

10.12.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

21.12.2019 до суду від відповідача надійшло заперечення щодо відповіді на відзив.

11.01.2020 до суду від відповідача надійшов додаток до заперечення щодо відповіді на відзив.

16.01.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

В судовому засіданні 16.01.2020 оголошено перерву до 06.02.2020.

04.02.2020 позивачем подано заперечення на клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи.

04.02.2020 відповідачем подано додаток до заперечення щодо відповіді на відзив.

У судовому засіданні 06.02.2020 суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, у зв`язку з його безпідставністю, закінчив засідання з повідомленням (викликом) сторін та оголосив про подальший розгляд справи та наступне ухвалення рішення по суті спору за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення щодо відповіді на відзив, додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.04.2017 позивачем (страховик) і товариством з обмеженою відповідальністю "Астеллас Фарма" (страхувальник) було укладено Договір № 250541386.17 добровільного страхування засібоів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом "Volvo" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22.02.2018 о 12:35 год. в м. Києві на просп. Повітрофлотському, 78 сталася ДТП, за участю застрахованого позивачем автомобіля "Volvo" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №760/5537/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з наявним у матеріалах справи Звітом № 0071 про оцінку автомобіля Volvo ХС 70 держномер НОМЕР_1 , який складено 22.03.2018, матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого позивачем автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0), в результаті його пошкодження в ДТП складає 172 747,06 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікінг Моторз" (далі - ТОВ "Вікінг Моторз") 28.02.2018 виставлено рахунок № VSK0017731, відповідно до якого вартість робіт та запчастин пошкодженого в ДТП автомобіля складає 172 018,88 грн. (з ПДВ).

01.03.2018 страхувальник звернувся до позивача із заявою № 164 0400 на виплату страхового відшкодування згідно рахунку СТО.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 3 статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За страховим випадком позивачем було складено страховий акт № 1644951 від 01.03.2018, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 172 018,88 грн.

Матеріали справи свідчать, що грошові кошти в сумі 172 018,88 грн. були перераховані страховиком на рахунок ТОВ "Вікінг Моторз" згідно платіжного доручення №2824 від 13.03.2018.

Згідно із статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з наявним у матеріалах справи полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7063741 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, була застрахована у ПрАТ "СК "Арсенал Страхування"

Відповідно до умов договору (полісу) №АК/7063741 ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" зобов`язалось відшкодовувати шкоду заподіяну своїм страхувальником (відповідач) життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_2 . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, за умовами полісу становить 100 000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" з регресною претензією, у відповідь на яку останнім було прийнято рішення про сплату страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. (ліміт відповідальності за полісом №АК/7063741).

Оскільки виплата ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" страхового відшкодування повністю не покрила витрати позивача за вказаним вище страховим випадком, враховуючи перебування водія автомобіля "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем (копія наказу про прийом на роботу № 201-к від 31.10.2016 та трудової книжки, а також подорожнього листа № 812141 від 22.02.2018 містяться у матеріалах справи) позивач звернувся до відповідача з претензією № 3399 від 23.10.2018 на суму 72 018,88 грн., яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була вручена відповідачу 25.10.2018, проте залишена ним без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Вина фізичної особи ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку, факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем останнім не заперечується і підтверджується матеріалами справи.

Судом відхиляються як необґрунтовані доводи відповідача щодо не визнання його працівника ( ОСОБА_1 ) стовідсотково винуватим у скоєнні ДТП.

Так, у постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №760/5537/18, яка набрала законної сили з 30.07.2018, судом було встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №130209 від 22.02.2018, показаннями потерпілого, схемою місця ДТП. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення визнав вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП доведеною у повному обсязі та встановив відсутність будь-яких доказів, які б доводили його невинуватість.

Висновок експерта № 10/20 за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 30.01.2020, згідно з яким судовим експертом ОСОБА_3 визнано в даній дорожній ситуації відсутність в діях водія автомобіля "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 з технічної точки зору, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, а тому дії ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП не спростовує встановленої у судовому порядку вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП.

Крім того, висновки експерта грунутються в т.ч. на додаткових, отриманих експертом самостійно, поясненнях водія Малихіна, що суперечить приписам ст.102 ГПК України.

Наведені висновки щодо повної відсутності вини водія Малихіна суперечать висновкам судового рішення і спростовуються останнім.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

У даній справі, з огляду на набрання судовим рішенням, яким встановлено вину особи у скоєнні ДТП, суд не може надати перевагу висновку експерта, яким встановлено факт відсутності у водія автомобіля порушення Правил дорожнього руху.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц.

Пунктом 22.1 статті 22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наведеними нормами закону встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частина 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Суд вважає, що проведення оцінки розміру завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за № 1074/8395.

У даному випадку розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування (172 018,88 грн.) на підставі рахунку ТОВ "Вікінг Моторз" № VSK0017731 від 28.02.2018 не перевищує розміру матеріального збитку (172 747,06 грн.), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (Ез = 0), визначеного у Звіті № 0071 про оцінку автомобіля Volvo ХС 70 держномер НОМЕР_1 , який складено 22.03.2018.

Вартість ремонту автомобіля в сумі 172 018,88 грн. (з ПДВ) також підтверджується Актом виконаних робіт ТОВ "Вікінг Моторз" № VIK0003764 від 28.03.2018.

З підстав, викладених вище, судом відхиляються як необґрунтовані доводи відповідача щодо виплати позивачем страхового відшкодування на підставі рахунку СТО.

Наданими позивачем доказами доведено вину водія транспортного засобу ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, факт перебування його у трудових відносинах з відповідачем, розмір завданої своєму страхувальнику шкоди та оскільки ліміт відповідальності ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" за полісом повністю не покрив витрати позивача за вказаним вище страховим випадком, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача як роботодавця винної в ДТП особи, різницю між розміром виплаченого страхового відшкодування своєму страхувальнику та страховою сумою, виплаченою за полісом.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, що має бути сплачений відповідачем на користь позивача складає 72 018,88 грн.

Отже, позовні вимоги Страхової компанії є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

В свою чергу заперечення відповідача не спростовують позову, а доводи відповідача є неспроможними.

Відповідач не забезпечив належної правової допомоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення (складання протоколів щодо обох учасників ДТП), не виявив належної відповідальності для забезпечення участі в огляді пошкодженого автомобіля «Вольво», не вжив заходів для встановлення переліку робіт і деталей необхідних для відновлення пошкодженого ТЗ, а переклав тягар збирання доказів і доведення заперечень на суд.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (код 16285602, 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33) до Товариство з обмеженою відпоідальністю "ІТ-ІНТЕГРАТОР" (код 31091208, 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 73), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення 72 018,88 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відпоідальністю "ІТ-ІНТЕГРАТОР" (код 31091208, 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 73) на користь Приватного акціонерного товариства "ІНГО УКРАЇНА" (код 16285602, 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33) 72 018 (сімдесят дві тисячі вісімнадцять) грн. 88 коп. страхового відшкодування та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.02.2020.

Суддя І.Д. Курдельчук