РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2020Справа № 910/15205/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 71 464,99 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (надалі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 71 464,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір на постачання теплової енергії № 1777 від 16.10.2018 року, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу теплову енергію, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого за період з лютого 2018 по квітень 2018 у відповідача рахується заборгованість за використану теплову енергію в сумі 71 464,99 грн. основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі № 910/15205/19 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

21.11.2019 року до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 відкрито провадження у справі № 910/15205/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

03.12.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що у період за який позивач просить стягнути заборгованість між сторонами не існувало договірних правовідносин, вважає, що зобов`язання згідно умов договору № 1777 виникають лише після укладення даного Договору, тобто з 16.10.2019, просить у задоволені позову відмовити.

16.12.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач підтверджує свою правову позицію щодо наявності у відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію.

02.01.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло заперечення, в якому відповідач вказує на відсутність правових підстав для стягнення заборгованості.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач здійснював теплопостачання в адміністративних приміщеннях за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б відповідно до Договору на постачання теплової енергії від 04.02.2013 № 1246 укладеного з Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії «Пасажирська компанія» Виробничого підрозділу "Вокзал станції Рівне" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Листом від 03.01.2018 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії «Пасажирська компанія» Виробничого підрозділу "Вокзал станції Рівне" повідомило позивача, про те, що 29.12.2017 відбулася передача приміщення загальною площею 325,70 кв.м. за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б до іншого балансоутримувача в межах АТ "Укрзалізниця" від філії "Пасажирська компанія" ВП "Вокзал станції Рівне" до Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр БМР та експлуатації будівель і споруд", у зв`язку з чим просить вилучити з договору від 04.02.2014 №1246 на постачання теплової енергії вказаний об`єкт площею 325,70 кв.м.

На підтвердження цього надано копію відповідного акту прийому-передачі нерухомого майна від 29.12.2017.

Також, додатково, листом від 16.02.2018 відповідач, повідомив позивача, що ВП "Вокзал станції Рівне" частково не буде здійснювати оплату за послуги теплопостачання по рахунку № 1246 за січень 2018, а саме, за приміщення загальною площею 325,70 кв.м. за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б та пропонує звернутися до Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії " Центр БМР та експлуатації будівель і споруд " АТ "Укрзалізниця" щодо оплати за надані послуги.

У відповідності до акту обстеження системи централізованого опалення та гарячого водопостачання від 05.02.2018, яке відбувалося в присутності уповноважених представників позивача та Виробничого підрозділу відповідача (останній від підпису відмовився) було встановлено, що опалювальна площа приміщення, розташованого на 4 поверсі 5-ти поверхової будівлі за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б становить 325,70 кв.м., система централізованого опалення не порушена, прилади обліку теплової енергії відсутні.

27.02.2018 позивач надіслав Виробничому підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр БМР та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" лист (вих. № 04-01/511/514) з пропозицією укласти договір № 1777 на постачання теплової енергії разом з примірниками договору та акту обстеження системи централізованого опалення від 05.02.2018, що підтверджується описом вкладеного до цінного листа.

У відповідь на лист позивача № 04-01/511/514 відповідач вказав, що не має з позивачем договірних відносин, а послуги з постачання водяної пари і гарячої води не отримує.

16.10.2018 між позивачем та відповідачем, в особі його Відокремленого підрозділу - Виробничий підрозділ "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" укладено Договір на постачання теплової енергії № 1777, згідно п. 1.4. якого теплова енергія подається відповідачу за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б.

Відповідно до п. 3.2. Договору споживач теплової енергії зобов`язується, зокрема виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Згідно п. 4.2. Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за показниками приладів обліку або розрахунковим методом згідно з "Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" та даними, вказаними у додатку № 2 цього договору, а також з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил та інше) в сфері теплопостачання.

Додатком № 1 до Договору № 1777 на постачання теплової енергії від 16.10.2018 сторони погодили схему теплової енергії, що перебуває на балансі споживача (адміністративне приміщення м. Рівне, пл. Привокзальна, 3б).

Додатком № 2 до Договору № 1777 на постачання теплової енергії від 16.10.2018 визначені загальні відомості про об`єкти споживача, а саме: ВП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр БМР та експлуатації будівель і споруд" АТ "Укрзалізниця", загальна площа об`єкта 325,70 кв.м., максимальне теплове навантаження - опалення 0,02908 Гкал/год.

Додатком № 3 до Договору № 1777 на постачання теплової енергії від 16.10.2018 сторони погодили планову річну потребу теплової енергії на опалення в адміністративній будівлі за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна, 3б.

Отже, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за фактично спожиту теплову енергію за період з лютого по квітень 2018 року в сумі 71 464,99 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері теплопостачання визначає Закон України "Про теплопостачання" .

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про теплопостачання" відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" основними обов`язками споживача теплової енергії, серед іншого, визначено своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем, в особі ВП "Вокзал станції Рівне" був укладений Договір на постачання теплової енергії від 04.02.2013 № 1246 за умовами якого здійснювалося постачання теплової енергії, в тому числі і в адміністративне приміщення за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна, 3б.

29.12.2017 відбулася передача приміщення загальною площею 325,70 кв. м. за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б до іншого балансоутримувача в межах АТ "Укрзалізниця" від філії "Пасажирська компанія" ВП "Вокзал станції Рівне" до Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр БМР та експлуатації будівель і споруд".

В цьому випадку, зміна балансоутримувача вказаного адміністративного приміщення з одного відокремленого підрозділу юридичної особи на інший відокремлений підрозділ не призводить до припинення правовідносин з такою юридичною особою, яка раніше виявила намір укласти договір на постачання теплової енергії, обрала теплопостачальну організацію і взяла на себе зобов`язання з оплати поставленої теплової енергії.

Відповідно до ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Оскільки новий балансоутримувач приміщення за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б є відокремленим підрозділом АТ "Укрзалізниця", останнє несе тягар з утримання майна, що йому належить.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У суду відсутні належні докази відключення у лютому 2018 року приміщення за адресою: м. Рівне, пл. Привокзальна 3б від мереж теплопостачання, які могли б свідчити про припинення постачання теплової енергії на об`єкті відповідача.

Також, п. 1.2. Договору від 16.10.2018 № 1777 визначено, що постачання теплової енергії здійснюється після під`єднання і укладення даного договору між Товариством (позивачем) і Споживачем (відповідачем) на підставі проектної, інвентарної та технічної документації.

Оскільки матеріали справи не містять інформації щодо відключення і подальшого, зворотнього підключення у жовтні 2018 року вказаного вище приміщення відповідача до мереж теплопостачання, суд дійшов висновку про те, що надання позивачем послуг теплопостачання відповідачу протягом 2018 року не припинялося.

Стосовно відсутності підписаних актів про надання послуг з теплопостачання суд зазначає, що складання акту надання послуг не є підставою для виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин у даному випадку, оскільки правовідносини виникають саме з факту надання таких послуг позивачем.

Тобто, обов`язок відповідача оплатити позивачу вартість наданих послуг з теплопостачання виникає саме з факту надання таких послуг, та не залежить від складання акту надання послуг (підписання його відповідачем), який по суті є документом, який фіксує господарську операцію відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Враховуючи характер послуг теплопостачання, які надаються позивачем, такі послуги характеризуються постійним та непереривним характером їх надання позивачу протягом певного періоду, а саме з моменту підписання між сторонами акту підключення до відповідних мереж та до моменту їх відключення.

Також, суд дійшов висновку, що не зважаючи на обов`язок своєчасного укладання договору з теплопостачальною організацією відповідач (його відокремлений підрозділ) фактично ухилився від укладення з позивачем, у лютому 2018 року Договору на постачання теплової енергії № 1777, який був укладений лише 16.10.2018, що створило для відповідача підставу стверджувати про відсутність зобов`язання з оплати за поставлену теплову енергію у зв`язку з відсутністю договірних правовідносин.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Обсяг заборгованості відповідача у розмірі 71 464,99 грн. підтверджуються наявним в матеріалах справи розрахунком, який відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору з огляду на задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 71 464,99 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького 27, ідентифікаційний код 36598008) 71 464 (сімдесят одну тисячу чотириста шістдесят чотири) грн. 99 коп. основного боргу та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 03.02.2020

Суддя С. В. Стасюк