ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" січня 2020 р. Справа № 922/3503/16

вх. № 1839

Суддя господарського суду: Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання: Калашников Г.О.

розглянувши матеріали справи та скаргу Фізичної особи-підприємця Татарчик Сергія Івановича на дії заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 53291934 від 13.12.2019 по справі за позовом Фізичної особи-підприємця Татарчик Сергія Івановича (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід ( (61052, м. Харків, вул. Слов`янська, 3)

2. Фізичної особи-підприємця Ткачової Ірини Вікторівни (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

3. Фізичної особи-підприємця Сметаніної Катерини Леонідівни (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_3 АДРЕСА_3 )

4. Фізичної особи-підприємця Гончарової Катерини Едуардівни (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_4 АДРЕСА_4 )

5. Фізичної особи-підприємця Юр`єва Олександра Вікторовича (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_5 АДРЕСА_5 )

6. Фізичної особи-підприємця Юр`євої Ірини Вікторівни (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_6 ( АДРЕСА_6 )

про захист права інтелектуальної власності

за участю:

учасники судового процесу не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Татарчик С.І. звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 53291934 від 13.12.2019, в якій скаржник просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 53291934;

- зобов`язати заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича відновити виконавче провадження ВП № 53291934;

- зобов`язати заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича здійснити примусове виконання виконавчого провадження ВП № 53291934 у спосіб та в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Судові витрати скаржник просить покласти на Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Як зазначає скаржник, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу прийнято за відсутності проведення державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення суду, закріплених Законом України "Про виконавче провадження", що є порушенням норм ст.ст.18, 36, 76 цього Закону, а тому на думку скаржника, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення даної постанови.

Скаржник у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом належним чином.

Боржник в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду від боржника надішли письмові пояснення на скаргу, в яких останній проти скарги заперечує, посилаючись на її необґрунтованість. Як зазначає боржник, матеріали виконавчого провадження № 53291934 містять докази, що державним виконавцем з метою виявлення майна боржника вживалось достатньо заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження". Зокрема державним виконавцем систематично за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень здійснювались електронні запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Територіального сервісного центру № 1241. Оскільки боржник офіційно не працевлаштований, відкритих рахунків у фінансових установах не має, а на праві власності у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, боржник вважає, що державний виконавець обґрунтованно дійшов висновку, що виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу. На підставі зазначеного, боржник просить суд у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у призначене судове засідання не з`явився, письмових пояснень стосовно скарги та матеріали виконавчого провадження суду не надав, про поважність неявки в судове засідання суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом належним чином.

Оскільки неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду скарги по суті, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали скарги, надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Рішенням суду від 19.12.2016 у справі № 922/3503/16 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Татарчик Сергія Івановича задоволено частково, зокрема, визнано порушеними належні Фізичній особі-підприємцю Татарчику Сергію Івановичу права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг (торговельну марку) "ЕкономКлас" відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № 77901 від 11.06.2007р. Фізичною особою-підприємцем Ткачовою Іриною Вікторівною, що полягає у незаконному використанні при здійсненні роздрібної торгівлі уживаними товарами в магазинах; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ткачової Ірини Вікторівни 150 000,00грн. збитків та 3 628,00грн. судового збору.

На примусове виконання рішення суду 06.01.2017 видано відповідний наказ.

За заявою стягувача 06.02.2019 головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53291934.

Постановами від 02.10.2019, від 19.10.2019 та від 01.08.2019 державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, а 16.10.2019 звернуто стягнення на майно боржника, про що винесено постанову про арешт майна боржника.

30.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Також державний виконавець 08.07.2019 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019 у справі № 202/4877/19 у задоволенні подання державного виконавця про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа було відмовлено.

13.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про виведення виконавчого провадження № 53291934 зі зведеного виконавчого провадження та з підстав відсутності офіційного працевлаштування боржника, відкритих рахунків у фінансових установах, а також відсутності у боржника на праві власності майна, на яке можливо було б звернути стягнення, державним виконавцем в той же день винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

можливо було б звернути стягнення, державним виконавцем в той же день винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

За приписами ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Порядок відкриття та здійснення виконавчого провадження, зокрема, засади виконавчого провадження, права та обов`язки сторін стягувача, боржника та державного виконавця, а також підстави повернення виконавчого документа регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, лише у разі, коли у боржника буде відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявляться безрезультатними, у державного виконавця з`являються підстави для повернення виконавчого документу стягувачу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази належного здійснення державним виконавцем перевірки майнового стану боржника відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", а саме: виявлення рахунків боржника, нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав у строки, визначені ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14.

З наданих суду доказів, судом вбачається, що державний виконавець не вжив достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документу, виданого 06.01.2017 господарським судом Харківської області про стягнення на користь стягувача суми збитків, проявив бездіяльність усупереч ст.ст.10, 18, 48 Закону України "Про виконавче провадження", які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного та в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених у ст.48 цього Закону.

Також, суд зазначає, що державний виконавець був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому мав можливість подати докази про вжиття достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документу, проте таких доказів до суду подано не було.

В матеріалах справи такі докази також відсутні.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечуючи проти скарги боржник у письмових поясненнях посилається на те, що державним виконавцем систематично направлялись електронні запити стосовно отримання інформації щодо наявності або відсутності коштів та майна боржника, а також на отримання державним виконавцем відповідей на запити, проте жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень боржник суду не надав.

Що стосується посилання боржника на звернення державного виконавця з поданням до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019 у справі № 202/4877/19 в задоволенні подання державного виконавця було відмовлено. При цьому, як вбачається судом із мотивувальної частини відповідної ухвали, підставою для відмови суду стало те, що зазначене подання було недостатньо вмотивованим державний виконавцем.

Доказів того, що державний виконавець усунув всі недоліки та повторно звертався до суду з відповідним поданням, матеріали справи не містять, державним виконавцем даний факт також не спростований.

Також, суд звертає увагу на те, що повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець однією з підстав його повернення зазначив про відсутність офіційного працевлаштування боржника, в той час як відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Ткачова Ірина Вікторівна є суб`єктом підприємницької діяльності та станом на час розгляду даної скарги господарська діяльність боржника не є припиненою.

Відповідно до ч.2 ст.343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За приписами ч.1 ст.44 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що свідчать про здійснення державним виконавцем усіх можливих і необхідних виконавчих дій щодо своєчасного виявлення грошових коштів, рухомого і нерухомого майна, їх арешту, опису, оцінки та реалізації з метою виконання рішення господарського суду у даній справі, що набрало законної сили та є обов`язковим на всій території України, проте так і не було виконано впродовж значного періоду часу, суд дійшов висновку, що скарга Фізичної особи-підприємця Татарчик Сергія Івановича на дії заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 53291934 від 13.12.2019 є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується розподілу витрат понесених скаржником в розмірі 7 000,00грн., пов`язаних з розглядом скарги, суд зазначає наступне.

23.05.2019 між адвокатом Лиска Павлом Олександровичем та Татарчик Сергієм Івановичем укладено договір про надання правової допомоги № 35/19, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався здійснити захист, представництво Татрчика С.І. та надати інші види правової допомоги з усіх правовідносин, що виникають у останнього, на умовах та порядку, що визначені договором, а Татарчик С.І. оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п.8 договору сторони погодили, що гонорар адвоката обчислюється у погодинній оплаті в розмірі 1 000,00грн. Гонорар адвоката сплачується Татарчиком С.І. щомісячно на підставі звіту адвоката або передоплатою готівкою чи безготівковим розрахунком.

Оплата гонорару на підставі звіту адвоката є підтвердженням прийняття таких послуг (п.10 договору).

23.01.2020 адвокатом складено Звіт до договору про надання правової допомоги № 35/19 від 23.05.2019, відповідно до якого з урахуванням витраченого часу, гонорар адвоката складає 7 000,00грн.

Скаржником до матеріалів справи надано копію договору про надання правової допомоги № 35/19 від 23.05.2019.

З матеріалів справи вбачається, що Лиска П.О. видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 996 від 01.07.2011 та надано ордер серія АХ № 1006685 від 23.01.2020 для надання скаржнику правничої допомоги у цій справі.

На виконання умов договору про надання правової допомоги скаржником сплачено адвокату гонорар в розмірі 7 000,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1-2301 від 23.01.2020.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд керується наступним.

За змістом ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим згідно зі ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч.3 зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник просить вирішити питання про розподіл судових витрат в розмірі 7 000,00грн. у зв`язку з розглядом даної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування заяви про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги заявник надав договір про надання правової допомоги № 35/19 від 31.05.2019, звіт від 23.01.2020 до договору про надання правової допомоги № 35/19 від 31.05.2019, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1-2301 від 23.01.2020, ордер на надання правничої (правової) допомоги.

За приписами ст.344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на орган державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Розмір судових витрат, які сторона понесла або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає за необхідне зазначити, що жодних заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в порядку ст.126 Господарського процесуального кодексу України від державного виконавця не надійшло.

За таких обставин, враховуючи те, що скаргу Фізичної особи-підприємця Татарчик С.І. задоволено в повному обсязі, а також те, що матеріалами справи підтверджується фактичне надання адвокатом Лиска П.О. скаржнику послуг, перелічених у звіті від 23.01.2020 до договору про надання правової допомоги № 35/19 від 31.05.2019, суді дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог скаржника про покладення на Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Керуючись ст.ст.232-235, 343, 344 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Фізичної особи-підприємця Татарчик Сергія Івановича на дії заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 53291934 від 13.12.2019 по справі № 922/3503/19 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 53291934 від 13.12.2019.

Зобов`язати заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича відновити виконавче провадження ВП № 53291934.

Зобов`язати заступника начальника відділу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нордіо Вадима Вікторовича здійснити примусове виконання виконавчого провадження ВП № 53291934 у спосіб та в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Стягнути з Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 11, ) на користь Фізичної особи-підприємця Татарчик Сергія Івановича (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - 7 000,00грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена та підписана 03.02.2020.

Суддя Лавренюк Т.А.