РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2020Справа № 910/17835/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши у спрощеному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс»

до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Вінницька птахофабрика» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

про стягнення 12 000, 00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Вінницька птахофабрика» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» про стягнення 12 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про порушення відповідачем майнових прав позивача, завдане неналежним виконанням договірних зобов`язань з оплати повної вартості наданих позивачем послуг з організації перевезень вантажів за договором про організацію перевезень № 30/07-6 від 30.07.2018.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Дана ухвала направлена у встановленому порядку та отримана сторонами, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.

Відповідачем через канцелярію суду 16.01.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі з підстав пропуску строку позовної давності для звернення з позовом до суду.

У свою чергу через канцелярію суду позивачем 22.01.2020 подано письмову відповідь на відзив в якій заперечує проти доводів викладених у відзиві на позов та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав того, що відповідачем порушенні умови договору за яким відсутній строк спеціальної давності.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру від сторін на час розгляду справи до суду не надходило.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

30.07.2018 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено договір про організацію перевезень № 30/07-6, предметом якого є обов`язок виконавця за рахунок замовника організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів на підставі попередньої заявки замовника.

Факт здійснення перевезення оформлюється товарно-транспортною накладною, належним чином оформленої та погодженої сторонами заявки. Заявка є додатком та невід`ємною частиною договору. Форма заявки визначається замовником, і має щонайменше містити перелік відомостей, який визначається п.2.8 цього Договору (п. 2.3. Договру).

Відповідно до п. 2.4. Договору заявки для перевезення автомобілями типу рефрижератор та тент повинні бути надані замовником до 12 години для відвантаження на наступній день. Часом отримання заявки вважається час, коли заявка отримана логістом ЕТ в електронному вигляді або телефонному режимі. Заявка на спец автомобілі повинна бути надана за 48 годин до дати завантаження. Заявки отримані після 12 години можуть бути виконані протягом 48 годин від дати отримання заявки.

На виконання умов договору позивачем від відповідача 09.01.2018 було отримано заяву в якій було зокрема визначено: вантаж, вага/об`єм товару, вартість транспортно-експедиторських послуг, маршрут та інше.

Факт надання позивачем транспортно-експедиційних послуг відповідачу на суму 12 000 грн підтверджується актом надання послуг № 31 від 10.01.2019 (найменування робіт, послуг - транспортно-експедиційні послуги по маршруту м. Івано-Франківськ с. Лемешівка, а/м Рено АТ2767АС/АТ4365ХР водій Вонсович О.) та ТТН № 0005 від 09.01.2019.

Відповідно до п. 3.1.1., 3.1.2. Договору виконавець має право залучати для реалізації цього Договору власний транспорт або транспорт третіх осіб. Укладати від свого імені договори перевезення вантажу, включаючи договори, направлені на організацію перевезення.

Письмових заперечень відповідача проти факту надання послуг, їхнього обсягу, вартості або суми заборгованості матеріали справи не містять і відповідачем не заперечується у відзиві на позов.

Змістом п. 7.4 Договору підтверджується, що замовник оплачує послуги виконавця шляхом сплати 80 % вартості послуг протягом 14 банківських днів після отримання замовником належним чином оформлених документів, решта 20 % - після реєстрації позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем в день здійснення господарської операції було складено податкову накладну № 8 від 10.01.2019 на підставі Акта надання послуг № 31 від 10.01.2019 про надання транспортно-експедиційних послуг за договором

Підтвердженням її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є квитанція № 1 від 29.01.2019.

Відповідно до п. 9.1. Договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до кінця календарного року, в якому договір було підписано. У випадку, коли жодна із сторін протягом двох тижнів до закінчення терміну дії даного договору не заявила про намір його розірвати. Договір щоразу вважається таким, що діє на наступний період - 1 (один) календарний рік на умовах передбачених даним договором.

Станом на день звернення з позовною заявою в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач розрахувався з позивачем за отримані послуги за договором в сумі 12 000 грн., чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статті 626, 629 ЦК України передбачають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Частина 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.ст. 76 - 79 ГПК України)

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не спростовано доказами відсутність боргу перед позивачем, натомість, позивач довів належними і допустимими доказами обставину порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань та наявність заборгованості за Договором, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про доведеність, обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, а отже - задоволення позову в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що за укладеним між сторонами договором випливають правовідносини договору перевезення вантажу, до яких застосовується спеціальна позовна давність, визначена ст. 315 ГК України, що є підставою для застосування строку позовної давності та для відмови в задоволенні позовних вимог, господарський суд зазначає наступне.

Умовами договору сторони визначили, що виконавець має право залучати для реалізації цього Договору власний транспорт або транспорт третіх осіб, а також укладати від свого імені договори перевезення вантажу, включаючи договори, направлені на організацію перевезення (п. 3.1.1., 3.1.2. Договору).

Позивачем з відповіддю на відзив було додано до матеріалів справи Замовлення -договір № СТР00069 від 09.01.2010 про надання транспортно-експедиційних послуг № 251 від 24.09.2018 укладеного між позивачем та ТОВ «Сота-ІФ» на перевезення вантажу за маршрутом, визначеним у заявці відповідача та підтвердженим Актом надання послуг № 31 від 10.01.2019, в якому зазначено транспортно-експедиційні послуги. Вказаний акт скріплений печаткою та підписаний відповідачем без зауважень.

Враховуючи умови договору, правовідносини, що випливають з умов договору та наведені вище норми закону, господарський суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо застосування до договору про організацію перевезень приписів ст. 315 ГК України щодо спеціального строку позовної давності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 121 В, код ідентифікаційний код 00851519) в особі філії «ВІННИЦЬКА ПТАХОФАБРИКА» Приватного акціонерного товариства «АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД» (22410, Вінницька обл., Калинівський район, село Лемешівка, вул. Центральна, будинок 24, ідентифікаційний код 36045231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРІЛЬЧУК ТРАНС» (58000, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул. Руданського Степана, будинок 44, квартира 1, код ідентифікаційний код 37690326) заборгованості у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3.Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва