РІШЕННЯ

27 січня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/707/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

Розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 6А

до відповідача Приватного підприємства "Агропромислове підприємство" Поділля-Агро", 48163, Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Долина

про стягнення заборгованості в загальній сумі 1 170 047,76 грн.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросем" звернулась 05.11.2019 до господарського суду Тернопільської області із позовом про стягнення з Приватного підприємства "Агропромислове підприємство" Поділля-Агро" 1170047,76 грн, з яких: 1 021 832,50 грн основна сума заборгованості; 79 682,49 грн пеня; 61 309,95 грн - відсотки за користування чужими грошовими коштами; 7 222,72 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки № 12.02.19-77/1 від 12.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.12.2019 на 15:00 год., яке було відкладено на 08.01.2020 на 11:00 год., з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою суду від 08.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/707/19 до судового розгляду по суті на 27 січня 2020 року на 14:20 год.

Представник позивача в судове засідання з`явився 27.01.2020 не з`явився, водночас клопотанням №ОЛ-23.12.19/844/2 від 23.12.2019 (вх.№65 від 03.01.2020) просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином (повідомлення про вручення поштових відправлень містяться в матеріалах справи).

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норму такого ж змісту викладено і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.02.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросем" (далі Постачальник) та Приватним агропромисловим підприємством "Поділля-Агро" (далі Покупець) укладено Договір №12.02.19-77/1 (далі Договір), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати (поставити) Покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного характеру (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його.

Найменування, асортимент та кількість Товару, визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1. Договору).

Загальна кількість та вартість Товару, що поставляється по даному Договору, визначається сукупністю всього Товару, що передається Постачальником у власність Покупцеві, за усіма специфікаціями, протягом всього строку дії цього Договору (п.2.2. Договору).

Ціна за одиницю та загальна вартість Товару, зазначаються Сторонами у специфікаціях (Додатках), що є невід`ємною частиною Договору (п.3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, що протягом строку дії Договору, грошові зобов`язання Покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки товар має імпортну складову, Сторони, у специфікаціях, визначають еквівалент ціни Товару в іноземній валюті (долар США чи Євро), у відповідності до курсу продажу відповідної іноземної валюти відносно гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації.

У відповідності до п.3.5. Договору, Покупець оплачує Товар шляхом 100 % передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації до цього Договору.

У разі збільшення курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, Покупець, у день здійснення оплати за Товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити Постачальнику, як скориговану вартість Товару, наступною формулою: Х2=Х1*Y2/Y1, де XI - вартість/частина вартості Товару у гривнях, зазначена у відповідній Специфікації, Y1 - курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті Специфікації, Y2 - курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті оплати, Х2 - кінцева вартість неоплаченої частини Товару, у гривнях.

Сторони домовились, що в якості курсу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, використовується середнє значення курсу продажу іноземної валюти, що склався на Міжбанківському валютному ринку України. Сторони домовились, що курс продажу іноземної валюти до гривні визначається згідно інформації, опублікованої за посиланням: http://minfin.com.ua/currency/mb. У разі виникнення між Сторонами суперечок щодо курсу валюти, достатнім доказом існування курсу Міжбанку на визначену роздруківка відповідної сторінки з сайту, що зроблена Постачальником та засвідчена підписом його уповноваженої особи та печаткою (п.3.6. Договору).

Згідно з п.3.6.1. договору для індексації (коригування) вартості Товару, відповідно до умов п.3.6. Договору, датою або днем оплати, вважається дата надходження грошових коштів на рахунок Постачальника або дата проведення розрахунку в іншій формі, окрім грошової.

У випадку порушення Покупцем строків та порядку оплати Товару, встановлених Договором, Постачальник, з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість Товару, відповідно до умов п.3.6. Договору та вимагати від Покупця негайної повної оплати за весь Товар, а Покупець повинен негайно виконати вказану вимогу Постачальника (п.3.7. Договору).

Поставка Товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях до цього Договору. У разі порушення строків оплати Товару, Постачальник вправі перенести строки поставки Товару на кількість днів, рівну кількості днів прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватись передбачені цим Договором та чинним законодавством України, санкції за прострочення поставки Товару (п.4.1. Договору).

Постачальник, відповідно до п. 5.1. договору, зобов`язується: передати Товар на умовах, передбачених Договором; виконати інші обов`язки, передбачені даним Договором.

Покупець, згідно п.5.2. Договору, зобов`язується: прийняти Товар в порядку та на умовах, визначених Договором. Якщо протягом узгодженого Сторонами строку поставки Покупець, в односторонньому порядку, відмовиться від отримання Товару, Постачальник звільняється від відповідальності за дотримання строків, вказаних у Договорі; здійснити оплату Товару в строки та на умовах, визначених Договором; нести ризик випадкового знищення та/або пошкодження Товару, з моменту його прийняття; виконати інші обов`язки, передбачені даним Договором.

Згідно з п.9.1. договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Договору, Сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та умов цього договору.

Пунктом п.9.2. Договору сторони погодили, що у випадку порушення термінів або умов оплати Товару, Покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежного здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

За порушення грошових зобов`язань по оплаті Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3% за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення (п.9.4. Договору).

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань, згідно п.9.6. Договору, здійснюється до повного розрахунку.

Відповідно до п.12.5 Договору сторони дійшли взаємної згоди, на підставі ст. 259 Цивільного Кодексу України, при нарахуванні штрафних санкцій відповідно цього Договору, не застосовувати п.6 ст.232 Господарського Кодексу України, а здійснювати нарахування штрафних санкцій в період неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором, а також збільшити позовну давність про стягнення неустойки, за цим Договором, до 3-х років.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє протягом одного року, але, в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Специфікації, інші додатки до Договору, є його невід`ємною частиною (п.13.2. Договору).

Специфікацією №2 до договору поставки №12.02.19-77/1 від 12.02.2019р., сторони погодили, що Постачальник здійснює поставку Покупцеві наступного товару: мінеральні добрива "Яра Міла K (9-12-25) на загальну суму 1 021 832,50 грн, що еквівалентно 40 111,20 дол. США.

Покупець оплачує вартість Товару наступним чином: оплата Товару в розмірі 100% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 05 серпня 2019 року.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договорів, інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

На виконання умов договору Постачальником поставлено Покупцеві товар на загальну суму 1 021 832,50 грн, що підтверджується Видатковою накладною №АГ-03/08226 від 03.08.2019

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 525 ЦК України та 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Як стверджує позивач та вбачається із матеріалів справи відповідач у встановлений договором строк оплату товару не здійснив, і станом на день вирішення справи за ним рахувалася заборгованість в сумі 1 021 832,50 грн, що не заперечується відповідачем, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 ГК України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.9.2. Договору що у випадку порушення термінів або умов оплати Товару, Покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежного здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Згідно розрахунку позивача за період з 06.08.2019 по 31.10.2019 пеня становить 79 682,49 грн.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд приймає його як правомірний та обґрунтований, а позовні вимоги в цій частині вважає такими, що доведені матеріалами справи та підлягають до задоволення.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п.9.4. Договору, за порушення грошових зобов`язань по оплаті Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3% за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення.

На підставі наведеного позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% за за користування чужими грошовими коштами сумі 61 309,95 грн. З наданого позивачем розрахунку відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами вбачається, що останні нараховані за період з 06.08.2019 по 31.10.2019.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок, суд приймає його як правомірний та обґрунтований, а позовні вимоги в цій частині вважає такими, що доведені матеріалами справи та підлягають до задоволення.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 7 222,82 грн. З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за період з 06.08.2019 по 31.10.2019.

З огляду на встановлений судом та не заперечений відповідачем факт неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору №12.02.19-77/1 від 12.02.2019 товару, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 7 222,82 грн 3% річних є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч.2 ст.73 ГПК України).

Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи порушення умов договору з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статями 13, 73, 74 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Агропромислове підприємство "Поділля-Агро", Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Долина (код 30749378) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", м.Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 6А (код 30967207) 1 021 832 (один мільйон двадцять одну тисячу вісімсот тридцять дві) грн 50 коп. заборгованості, 79 682 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 49 коп. пені, 61 309 (шістдесят одну тисячу триста дев`ять) грн 95 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 7 222 (сім тисяч двісті двадцять дві) грн 82 коп. 3% річних і 17 550 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 72 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Сторони мають право оскаржити це рішення до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 6 лютого 2020 року.

Суддя Ю.О. Чопко