ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.20 Справа № 917/2089/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а,

до Фізичної особи-підприємця Петровської Ольги Аркадіївни, АДРЕСА_1 ,

про стягнення грошових коштів

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» до Фізичної особи-підприємця Петровської Ольги Аркадіївни про стягнення 13 136,94 грн. - заборгованість за договором поставки № 20763 від 10.09.2018 р., 2 589,95 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами (згідно прохальної частини позовної заяви).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.12.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не в повному обсязі виконав оплату за товар у строк, визначений договором поставки № 20763 від 10.09.2018 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 06.12.2019 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

04.02.2020р. від позивача надійшло клопотання, в якому він повідомляє про сплату відповідачем основної суми боргу, та просить стягнути з останнього проценти за користування чужими грошовими коштами та відшкодувати судовий збір, оскільки погашення заборгованості відбулося вже після звернення до суду.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

10.09.2018 року між Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» та Фізичною особою-підприємцем Петровською Ольгою Аркадіївною укладено договір поставки № 20763.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (Спільне українсько-естонське підприємство у формі ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД») зобов`язувався поставити і передати у власність Покупцеві (ФОП Петровська О.А.) товар (лікарські засоби та вироби медичного призначення, предмети та засоби особистої гігієни, косметичні засоби, функціональні харчові продукти, дієтичні добавки та інші товари, які мають право відповідно до законодавства придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи), а Покупець - прийняти та оплатити товар, асортимент, кількість та ціна якого зазначені у видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

На виконання зазначеної норми договору № 20763 від 10.09.2018 р. позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 14 012,55 грн., що підтверджується видатковими накладними № 19251832 від 10.07.2019 р., № 19257641 від 12.07.2019 р. та № 19257642 від 12.07.2019 р.

Посилаючись на порушення відповідачем строків поставки товару, передбачених договором № 20763 від 10.09.2018 р., позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Петровської Ольги Аркадіївни 13 136,94 грн. - заборгованість за договором поставки № 20763 від 10.09.2018 р., 2 589,95 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки № 20763 від 10.09.2018 р., довіреність зі зразками підписів матеріально-відповідальних осіб відповідача від 19.09.2018р., видаткові накладні № 19251832 від 10.07.2019 р., № 19257641 від 12.07.2019 р. та № 19257642 від 12.07.2019 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 6.1 договору поставки № 20763 від 10.09.2018 р. оплата Покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу.

При здійсненні Покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого Покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар на користь постачальника, вказується Постачальником у видатковій накладній на товар, який поставляється. При цьому перебіг такого строку починається від дати поставки товару Покупцю, що вказана у видатковій накладній. Надання Постачальником Покупцю рахунку-фактури для оплати товару з відстроченням платежу не є обов`язковим (п. 6.2 договору).

У підписаних сторонами видаткових накладних вказані наступні терміни оплати товару:

- за видатковою накладною № 19251832 від 10.07.2019 р. - 24.07.2019 р.;

- за видатковою накладною № 19257641 від 12.07.2019 р. - 26.07.2019 р.;

- за видатковою накладною № 19257642 від 12.07.2019 р. - 26.07.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання з поставки товару за договором № 20763 від 10.09.2018 р. на загальну суму 14 012,55 грн. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався, частково сплативши позивачу грошові кошти в розмірі 875,61 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13 136,94 грн. заборгованості за договором поставки № 20763 від 10.09.2018 р. підтверджені документально та нормами матеріального права. Як вбачається з матеріалів справи, з 02.12.2019р. відповідач почав здійснювати платежі, які позивачем зараховувалися в рахунок погашення заборгованості, та станом на час прийняття рішення погасив заборгованість, що підтверджується позивачем у клопотанні від 27.01.2019р. Суд враховує положення п.6.6 договору, якими передбачено право постачальника зараховувати платежі для покриття заборгованості в порядку черговості її виникнення, незалежно від того, що вказано покупцем в призначенні платежу при здійсненні оплати.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 28.11.2019р. (згідно відтиску штемпеля пошти на конверті, в якому направлена до суду позовна заява), а перший платіж в погашення спірної заборгованості здійснено вже після звернення до суду, у даному випадку наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Також згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 10.4 укладеного сторонами договору визначено, що за умови прострочення Покупцем строків оплати за товар за цим договором, він повинен сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі двадцяти відсотків від простроченої суми оплати.

З посиланням на вказану норму, позивачем приведено розрахунок відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2627,39 грн. (13 136,94грн.Х20%= 2627,39 грн.).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 2627,39 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми оплати за договором № 20763 від 10.09.2018 р., суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам чинного законодавства України, відповідачем не спростовані. Враховуючи, що згідно тексту позовної заяви, позивач зазначає, що "станом на момент складення даної позовної заяви загальна сума заборгованості складається з основного боргу 13 136,94 грн. та процентів за користування чужими грошовими коштами - 2589,95 грн.",і саме цю суму процентів просить стягнути у прохальній частині позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог в порядку та строки, передбачені ст.46 ГПК України, не подавав, суд не виходить за межі позовних вимог та задовольняє позовні вимоги про стягнення процентів саме в цьому розмірі.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). У даному випадку на підставі поданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність факту існування основного боргу станом на час звернення до суду та його погашення в процесі розгляду справи; правомірність вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами у розмірі, заявленому у прохальній частині позовних вимог. Відповідач жодних доказів у справі не надав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із приписів ст.129 ГПК України, згідно яких витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі (враховуючи, що станом на час звернення до суду борг існував, спір виник з вини відповідача).

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петровської Ольги Аркадіївни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, , IBAN: НОМЕР_2 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) 2 589,95 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами та 1 921,00 грн. судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 13 136,94 грн. основного боргу.

4. Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 04.02.2020 р.

Суддя О.С. Мацко