РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020Справа № 910/12005/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна"

про стягнення 30 000, 00 грн.

Представники:

від позивача: Лукашенко О.М.;

від відповідача: Глазунов І.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 30 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

27.09.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав заяву, в якій просить суд під час винесення судового рішення врахувати у складі судових витрат витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 9 500, 00 грн, які були понесені позивачем.

10.10.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву (надісланий засобами поштового зв`язку 08.10.2019 згідно календарного штемпеля поштового відділення), в якому зазначає, що на підставі актів наданих послуг за період з 24.10.2018 по 21.03.2019, відповідачем було сплачено позивачу кошти у розмірі 106 286, 00 грн за п`ять повних місяців, в свою чергу позивачем не надано жодного доказу на підтвердження формування та відображення бухгалтерського обліку відповідача в квітні 2019 року.

Крім того, відповідач просив суд продовжити строк на подання відзиву, обгрунтовуючи заяву тим, що ухвала суду від 09.09.2019 про відкриття провадження у даній справі отримана відповідачем 16.09.2019, проте станом на 16.09.2019 відповідачем не було отримано саму позовну заяву, у зв`язку з чим тільки після ознайомлення з матеріалами справи 24.09.2019 було подано відзив на позовну заяву.

Розглянувши заяву відповідача про продовження процесуальних строків, суд відзначив, що відповідно до частини 5 ст. 119 Господарсього процесуального кодексу України, пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. У зв`язку з чим, з огляду на наведені у заяві причини неможливості виконання ним вимог ухвали у визначений судом строк, суд вважає за можливе прийняти до розгляду відзив на позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю"Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.12.2019.

03.12.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що подання звітності для відповідача за період березень-квітень 2019 без наявності пароля та електронно-цифрового ключа (підпису ЕЦП) відповідача, які знаходяться на сервері Державної податкової служби України було б неможливо, тобто відповідачем було вчинено конклюдентні дії, які вказують на підтвердження прийняття замовлення до виконання та відповідно укладення договору про надання послуг у спрощений спосіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/12005/19 призначено на 23.01.2020.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.01.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю"Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" (далі - виконавець) укладено договір про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник дає завдання, а виконавець приймає на себе обов`язки по наданню послуг з ведення бухгалтерського обліку і формування звітності за період надання послуг.

Згідно визначення термінів у договорі, період надання послуг - з урахуванням того, що бухгалтерський облік формується після закінчення звітного періоду і звітність подається також після закінчення звітного періоду, послуги надаються наступним чином: у період надання послуг подається звітність, що була сформована за звітний період, що передував звітному періоду, у якому безпосередньо надаються послуги, та формується бухгалтерський облік і звітність періоду, у якому безпосередньо надаються послуги.

Відповідно до п. 1.3. договору, послуги складаються із: забезпечення дотримання у замовника встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку; відображення в програмі 1 С Підприємство на рахунок бухгалтерського обліку на підставі даних первинних документів (актів, накладних, банківських виписок, матеріальних звітів, видаткових і прибуткових касових ордерів, що складаються замовником щодня) господарських операцій; надання звітності замовнику, податковим органам, фондам соціального державного страхування, органам статистики.

Згідно п. 1.6. договору, результатом наданих послуг є сформований бухгалтерський облік та подана звітність, що передував періоду наданню послуг і сформована звітність періоду надання послуг.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що вартість послуг за договором становить 20 000, 00 грн. на місяць.

За умовами п.п. 5.1. та 5.2. договору, результатом надання послуг є сформований бухгалтерський облік то подана звітність, що передував періоду наданню послуг і сформована звітність періоду надання послуг. На підтвердження надання послуг виконавцем складається акт.

Строк цього договору починає свій перебіг з моменту підписання сторонами договору та закінчується 30.04.2019 (п. 7.2. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору були надані послуги на загальну суму 106 286, 00 грн., а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами надання послуг № 207 від 31.10.2018 на суму 10 000, 00 грн, № 208 від 30.11.2018 на суму 20 000, 00 грн, № 209 від 31.12.2018 на суму 20 000, 00 грн, № 43 від 31.01.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 44 від 28.02.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 45 від 21.03.2019 на суму 16 286, 00 грн., які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств (копії у матеріалах справи).

Відповідач за надані послуги розрахувався у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями № 33 від 26.10.2018 на суму 25 000, 00 грн, № 120 від 14.12.2018 на суму 25 000, 00 грн, № 172 від 28.01.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 213 від 01.03.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 239 від 22.03.2019 на суму 16 286, 00 грн.

Разом з тим, 21.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю"Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку від 24.10.2018, відповідно до якої договір про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку від 24.10.2018 вважається розірваним з 22.03.2019. Сторони не мають претензій одна до одної.

Як зазначає позивач, оскільки станом на 01.04.2019 відповідач не прийняв у штат на роботу бухгалтера, 01.04.2019 до позивача звернувся уповноважений керівник відповідача з проханням надати ще за 1 місяць аналогічні послуги, які надавалися за договором про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку від 24.10.2018 та підготувати відповідні документи бухгалтерського обліку та звітність за березень-квітень місяць 2019 року.

Тож, як стверджує позивач, сторони за допомогою електронного листування у телефонному додатку «Viber» погодили наступний перелік послуг, які повинен надати позивач, а саме: відображення у бухгалтерському обліку відповідача в програмі 1С: «УТП» первинних документів відповідача, формування бухгалтерського обліку відповідача за період з 22.03.2019 по 20.04.2019 та здача податкової звітності відповідача за березень 2019. Крім того, у зв`язку з проблемами в роботі програми 1С: «УТП» відповідача та для можливості своєчасного та коректного отримання послуг від позивача, як зазначає позивач, сторони домовились, що позивач забезпечить проведення ряду робіт по налаштуванню коректної роботи на хмарному сервісі в мережі Інтернет бази відповідача 1С: «УТП».

Загальну вартість вищевказаних послуг та робіт у розмірі 33 000, 00 грн, як стверджує позивач, сторони погодили шляхом обміну електронними повідомленнями через телефонний додаток «Viber».

Отже, протягом періоду з 13.04.2019 по 17.04.2019 силами підрядника позивача - ФОП Науменко І.В. була встановлена бухгалтерська програма відповідача 1С: «УТП» на «хмарний сервіс відділеного робочого столу», а також перенесена відповідна база даних відповідача, налаштована програма 1С: «УТП», виправлені помилки формування звітності, на підтвердження чого позивачем долучено до позовної заяви договір про надання послуг у сфері інформатизації та виконання робіт з супроводу програмних продуктів системи «1С:Підприємство» від 20.01.2016, укладений з ФОП Науменко І.В., лист обліку робочого часу ФОП Науменко І.В. по вищевказаним роботам за квітень 2019, рахунок № 136 від 30.04.2019, акт виконаних робіт № 125 від 30.04.2019 та лист ФОП Науменко І.В. від 12.08.2019 щодо виконаних робіт.

Позивач зазначає, що після налаштування доступу для позивача в програмі 1С: «УТП» відповідача, Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" за період з 11.04.2019 - 19.04.2019 було надано послуги щодо відображення господарських операцій відповідача з безготівкових розрахунків, нарахована заробітна плата працівникам відповідача за березень 2019 року та за половину квітня 2019 року, сформовані документи на виплату заробітної плати і податків, відображені операції з податкового кредиту по ПДВ (підготовлено податкові накладні з податку на додану вартість) за березень та квітень 2019 року, складені та вчасно зареєстровані податкові накладні і розрахунки коригування з ПДВ, а також подана звітність за квітень 2019 року та 1 кв. 2019, на підтвердження чого позивачем надано: декларацію з ПДВ із додатками за березень 2019; звіт по ЄСВ за березень 2019; форма 1-ДФ за 1 кв. 2019; уточнюючий розрахунок до декларації по ПДВ за січень 2019 року.

Отже, як зазначає позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" були надані послуги з ведення бухгалтерського і податкового обліку на загальну суму 30 000, 00 грн., на оплату яких позивач надіслав відповідачу акт надання послуг № 66 від 19.04.2019 на суму 30 000, 00 грн. та рахунок на оплату № 66 від 19.04.2019, що підтверджується описами вкладення у цінний лист з відтисками штемпеля поштових відділень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за надані послуги не розрахувався, зокрема, не підписав акти надання послуг № 66 від 19.04.2019 на суму 30 000, 00 грн, у зв`язку з чим, як зазначає позивач, за відповідачем утворилась заборгованість на загальну суму 30 000, 00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 2 від 01.07.2019, в якій просив погасити заборгованість у розмірі 30 000, 00 грн за надані послуги з ведення бухгалтерського обліку, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 03.07.2019.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг, зокрема, погашення заборгованості у розмірі 30 000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом вище, між Товариством з обмеженою відповідальністю"Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" було укладено договір про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку 24.10.2018, який вважається розірваним за згодою сторін з 22.03.2019, про що сторонами 21.03.2019 укладено додаткову угоду до договору про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку від 24.10.2018.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як стверджує позивач після розірвання договору від 24.10.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" були надані відповідачу послуги з ведення бухгалтерського і податкового обліку за період березень - квітень 2019 року на загальну суму 30 000, 00 грн. на підтвердження чого позивачем долучено до позовної заяви: декларацію з ПДВ із додатками за березень 2019; звіт по ЄСВ за березень 2019; форма 1-ДФ за 1 кв. 2019; уточнюючий розрахунок до декларації по ПДВ за січень 2019 року.

Дослідивши вказані документи, суд зазначає, що останні сформовані за березень 2019, в той же час у матеріалах справи наявні акти надання послуг № 207 від 31.10.2018 на суму 10 000, 00 грн, № 208 від 30.11.2018 на суму 20 000, 00 грн, № 209 від 31.12.2018 на суму 20 000, 00 грн, № 43 від 31.01.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 44 від 28.02.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 45 від 21.03.2019 на суму 16 286, 00 грн., які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств та складені сторонами на виконання умов договору про надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку 24.10.2018.

Відповідач за надані послуги за вищевказаними актами на загальну суму 106 286, 00 грн розрахувався у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками та платіжними дорученнями № 33 від 26.10.2018 на суму 25 000, 00 грн, № 120 від 14.12.2018 на суму 25 000, 00 грн, № 172 від 28.01.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 213 від 01.03.2019 на суму 20 000, 00 грн, № 239 від 22.03.2019 на суму 16 286, 00 грн.

Тобто, відповідачем було сплачено надані послуги за п`ять повних місяців, березень місяць включно.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи Форма 1-ДФ за 1 кв. 2019 року, яка надана позивачем на підтвердження надання послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку після розірвання договору була сформована 25.04.2019, в той час як стверджує сам позивач у позовній заяві з 19.04.2019 йому було відключено доступ до хмарного сервісу та 1С: «УТП» відповідача.

Крім того, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження формування та відображення позивачем бухгалтерського обліку відповідача за квітень 2019 року.

Суд також зазначає, що позивачем визначена вартість наданих послуг за період березень-квітень 2019 року у сумі 30 000, 00 грн, проте, з наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити, що вартість послуг становить саме 30 000, 00 грн, враховуючи факт відсутності доказів на підтвердження формування та відображення позивачем бухгалтерського обліку відповідача за квітень 2019 року, а також те, що з електронного листування у телефонному додатку «Viber», на який позивач посилається, як на підставу укладення між сторонами договору у спрощений спосіб, вбачається, що у листування за 11.04.2019 зазначена ціна послуг у сумі 33 000, 00 грн, яка погоджена за надання послуг двом товариствам та двом фізичним особам-підприємцям.

Тобто, електронне листування у телефонному додатку «Viber» не є підтвердженням укладення сторонами договору у спрощений спосіб та погодження надання послуг відповідачу з ведення бухгалтерського і податкового обліку за період березень - квітень 2019 року.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд зазначає, що позивачем не надано доказів як на підтвердження надання відповідачу послуг з ведення бухгалтерського і податкового обліку за період березень - квітень 2019 року, так і на підтвердження того що вартість таких послуг складає 30 000, 00 грн, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 30 000, 00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК ОБЛІК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландшафтний Дизайн Кості Юдіна" про стягнення 30 000, 00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 03.02.2020.

Суддя С. О. Щербаков