ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 січня 2020 р. Справа № 903/737/19

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М. М., розглянувши справу

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго, м. Луцьк

до відповідача: Комунального підприємства Луцькводоканал, м. Луцьк

про стягнення 9 276 922,25 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Пасічник Наталія Олексіївна-адвокат, свідоцтво серія ВЛ №1061;

від третьої особи: Боричевський Вадим Михайлович, довіреність № 13/18-737 від 06.09.2019;

Встановив: Позивач - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго звернувся з позовом до Комунального підприємства Луцькводоканал, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство Волиньобленерго про стягнення 9 276 922,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині здійснення оплати.

Ухвалою суду від 19.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 22.10.2019.

Ухвалою суду від 22.10.2019 відкладено підготовче на 18.11.2019.

Ухвалою суду від 18.11.2019 строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів - до 19.12.2019 включно, відкладено підготовче засідання на 23.12.2019.

Ухвалою суду від 23.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2020.

Ухвалою суду від 15.01.2020 відкладено розгляд справи по суті на 28.01.2020.

Представник позивача, в призначене судове засідання не прибув, про час та дату судового зсідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві за вх.№01-57/11517/19 від 17.10.2019.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд, задоволити позов в повному обсязі з підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

16.03.2005 між ПрАТ «Волиньобленерго» та КП «Луцькводоканал » було укладено договір № про постачання електричної енергії.

Відповідно до розділу №1 даного договору ПрАТ «Волиньобленерго» взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію КП «Луцькводоканал», а споживач оплачувати постачальнику електричної енергії її вартість.

Згідно п.п 10.5 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання укладається на термін до 31.12.2005. Договір вважається продовжений на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку визначеному законодавством України.

Однак, ліцензія з передачі електричної енергії місцевим (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії, за регульованим тарифом згідно постанови НКРЕКП №1535 від 27.11.2018 анульована, у зв`язку із чим з 01.01.2019 ПрАТ «Волиньобленерго» в силу закону перестало бути постачальником електричної енергії.

Відповідно до п. 6 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР, як правонаступник за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії) урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії ( у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогам діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Згідно п.4 даної постанови операторам системи розподілу необхідно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених кодексом системи розподілу затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310 та типової форми встановленої правилами і розміщується на ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднання терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Судом встановлено, що договір про постачання електричної енергії «останньої надії» є публічним договором приєднання споживача до цього договору і регулює порядок та умови продовження електричної енергії постачальником «останньої надії» споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи договором випадках та укладений сторонами, керуючись ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору.

Отже, як слідує із матеріалів справи, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», яке виконує функції постачальника «останньої надії» та який діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 та Комунальним підприємством «Луцькводоканал» (далі Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, оператором системи розподілу є ПрАТ «Волиньобленерго».

За даними ПрАТ «Волиньобленерго» на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», КП «Луцькводоканал» віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії», що підтверджується листом ПРАТ «Волиньобленерго» від 14.01.2019 за №23/33-213.(а.с. 43)

Положеннями статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (пунктом 3.4.4 Правил).

Зокрема, 27.12.2018 на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальником «останньої надії», на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою (www.uie.kiev.ua) розміщено: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; «комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; додаток до комерційної пропозиції № №2 від 27.12.2018 «ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 «Зміни № 1 від 31.01.2019 року до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Як слідує із матеріалів справи, ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальник «останньої надії», повідомило КП «Луцькводоканал» про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» згідно листа за № 44/09-558/пон від 12.01.2019, який відповідач отримав , що підтверджується відміткою останнього за №64 від 17.01.2019. (а.с. 90)

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» яка кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 «Комерційна пропозиція № 2» до договору, договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Згідно з п. 2.1. договору визначено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція)

Згідно з п. 3.5. договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу на тих же умовах, що і з попереднім електропостачальником, в частині здійснення розрахунків, способу оплати. Постачальник отримує від оператора системи всю необхідну інформацію щодо умов договору про постачання електричної енергії, які діяли між споживачем та попереднім електропостачальником. У разі ненадання зазначеної інформації оператором системи за 5 календарних днів до початку розрахункового періоду, постачання споживачу здійснюється на умовах, визначених Додатком 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Пунктом 5.8. договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.10. договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з комерційною пропозицією №2 від 27.12.2018 визначено, що для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі- продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до акту купівлі- продажу споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії.

Пункт 3 частина 1 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної

енергії» визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну

енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018, оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

На виконання зазначеного договору на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії КП «Луцькводоканал», отриманих від ПРАТ «Волиньобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» складені у період з 01.01.2019 до 28.02.2019 а саме:

1)Рахунок № 89/02/001/03084 від 09.02.2019 р. та акт №000162 купівлі-продажу електроенергії за січень 2019 р. від 31 січня 2019р., обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 1 648 781 кВт.год. на суму 5 483 416,92 грн., які були отримані останнім 14.02.2019 ;

2)Рахунок № 89/02/002/05669 від 14.03.2019 р. та акт №002009 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019р. від 28 лютого 2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги -1 140 650 кВт.год. на суму 3 793 505,33 грн., які були отримані останнім 18.03.2019.

Однак, рахунки за спожиту електричну енергію відповідачем не сплачені.

Дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) ПрАТ «Волиньобленерго» за січень, лютий 2019 року (а.с. 44-63)

06.05.2019 позивача направив претензію-вимогу за № 44/11-000019 на адресу відповідача про оплату заборгованості в сумі 9 276 92,25грн. (а.с. 64)

07.06.2019 КП «Луцькводоканал» направив відповідь на претензію за №771/1-03 в якому заперечує будь-які договірні відносини з постачальником «останньої надії». (а.с. 66)

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію, на день розгляду справи становить 9 276 922,25 грн. за період з січня по лютий 2019., яка є підтверджена матеріалами справи та відповідачем у встановленому порядку не спростована.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Заперечення відповідача, що позивач в порушення приписів ст. 188 Господарського кодексу України не розірвав договір не взято до увагу суду, оскільки змінено норми правового регулювання ринку електричного електропостачання.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Луцькводоканал» (вул. Дубнівська, буд. 26, м. Луцьк, 43010, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м.Київ, 04080, ) 9 276 922,25 грн. боргу, 139 153,83 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.02.2020.

Суддя В. М. Дем`як