ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2020 Справа № 905/2314/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля, м. Білицьке, Донецька область

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область

про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 19311,96грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля, м. Білицьке, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 19311,96грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач при перевезенні вантажу за залізничними накладними №51522761 від 10.09.2019, №51745602 від 25.09.2019, №51745610 від 25.09.2019 не забезпечив збереження вантажу у вагонах №63660120, №60728516, №53516001, №64175532, №63665764, у зв`язку з чим спірні вагони прибули з нестачею вантажу, що підтверджується складеними комерційними актами №482201/165 від 15.09.2019, №482201/166 від 15.09.2019, №482201/173 від 26.09.2019, №482201/174 від 26.09.2019, №482201/178 від 26.09.2019.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що позивачем неправильно визначено норму природної втрати вантажу, без врахування відомостей визначених у розділі 7 накладних №51522761, №51745610, що призвело до збільшення ваги вантажу та суми позовних вимог.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для цілей цього Кодексу визначені як малозначні.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 16.12.2019; судове засідання призначене на 14.01.2020 з подальшим оголошенням перерви до 05.02.2020.

Сторони у судові засідання представників не направили; про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було надано сторонам достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

10.09.2019 та 25.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Новогродівка Донецької залізниці направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (вантажоодержувач) за залізничними накладними №51522761, №51745602, №51745610 вугілля кам`яне марки г-газовий, вугілля марки Г(Г2) Р(0-200), вантаж в твердому стані.

Відповідно до накладної №51522761 від 10.09.2019 вантажовідправником відправлено групу вагонів: у вагоні №63660120 масу вантажу зазначено 69600кг, у вагоні №60728516 - 69600кг; за накладною №51745602 від 25.09.2019 вантажовідправником відправлено вантаж у вагоні №53516001, масу вантажу зазначено 67400кг; за накладною №51745610 від 25.09.2019 вантажовідправником відправлено групу вагонів: у вагоні №64175532 зазначено масу вантажу 69900кг, у вагоні №63665764 - 70000кг.

Вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, про що у накладних №51522761, №51745602, №51745610 зроблено відповідний запис.

У накладних №51522761, №51745602, №51745610 вантажовідправником зазначено, що пакування вантажу здійснено насипом, нижче бортів. Вантаж розміщено і закріплено згідно з п.3 гл.14 Додатку 3 до СМГС.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з графою 26 «спосіб визначення маси» - вантаж зважено на вагонних вагах (150т), заводський №147 СВ 150000 В/2.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно із ст.52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

На станції призначення Новогродівка Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування вагонів №63660120, №60728516, №53516001, №64175532, №63665764, за наслідками якого складено та підписано комерційні акти №482201/165 від 15.09.2019, №482201/166 від 15.09.2019, №482201/173 від 26.09.2019, №482201/174 від 26.09.2019, №482201/178 від 26.09.2019.

Відповідно до комерційного акту №482201/165 від 15.09.2019 за наслідками комісійної перевірки вагону №63660120 фактично виявилось брутто 84300кг, нетто 60800кг, тара 23500кг, що менше, ніж у документі на 8800кг. Відображено, що вантаж прибув у технічному відношенні справному вагоні, навантаження нижче бортів на 40см-50см, укочена, маркування трьома паралельними борознами, маються заглиблення над 1-6 люками біля 750х280х40-50см, у місці заглиблення порушене маркування, наявні сліди ходження, вагон бездверний, люка зачинені, течі вантажу не має.

Відповідно до комерційного акту №482201/166 від 15.09.2019 за наслідками комісійної перевірки вагону №60728516 фактично виявилось фактично виявилось брутто 84400кг, нетто 61000кг, тара 23400кг, що менше, ніж у документі на 8600кг. Відображено, що вантаж прибув у технічному відношенні справному вагоні, навантаження нижче бортів на 40см-50см, нерівномірна, маркування трьома паралельними борознами, маються заглиблення над 1-6 люками біля 900х280х40-50см, у місці заглиблення маркування відсутнє, вагон бездверний, люка зачинені, течі вантажу не має.

Відповідно до комерційного акту №482201/173 від 26.09.2019 за наслідками комісійної перевірки вагону №53516001 фактично виявилось брутто 87000кг, нетто 64600кг, тара 22400кг, що менше, ніж у документі на 2800кг. Відображено, що вантаж прибув у технічному відношенні справному вагоні, навантаження нижче бортів на 50см, укочена, маркування поздовжніми борознами, мається скіс над 1 люком 150х280х150см, вагон бездверний, люка зачинені, течі вантажу не має.

Відповідно до комерційного акту №482201/174 від 26.09.2019 за наслідками комісійної перевірки вагону №64175532 фактично виявилось брутто 87300кг, нетто 64000кг, тара 23300кг, що менше, ніж у документі на 5900кг. Відображено, що вантаж прибув у технічному відношенні справному вагоні, навантаження нижче бортів на 30см, укочена, маркування поздовжніми борознами, мається виїмка над 1-5 люками 750х280х20см, вагон бездверний, люка зачинені, течі вантажу не має.

Відповідно до комерційного акту №482201/178 від 26.09.2019 за наслідками комісійної перевірки вагону №63665764 фактично виявилось брутто 91550кг, нетто 68050кг, тара 23500кг, що менше, ніж у документі на 1950кг. Відображено, що вантаж прибув у технічному відношенні справному вагоні, навантаження нижче бортів на 20см, укочена, маркування поздовжніми борознами, маються заглиблення над 1 люком 150х280х50см, в місці заглиблення маркування відсутнє, вагон бездверний, люка зачинені, вантажу не має.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення позивача до відповідача з претензією про відшкодування вартості нестачі спірного вантажу.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказаними комерційними актами, позивач вважає, що відповідач своїх зобов`язань з перевезення вантажу належним чином не виконав, збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив.

Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом, розглядаючи який, суд виходить з такого.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ст.ст.7,13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Отже, за накладними №51522761, №51745602, №51745610 залізниця прийняла у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (вантажовідправник) вантаж для перевезення і зобов`язалась доставити його на станцію призначення Новогродівка Донецької залізниці одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська».

Згідно з ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Оскільки спірні вагони прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу в силу п.110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Згідно з ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладних №51522761, №51745602, №51745610, засвідчено належними доказами - комерційними актами №482201/165 від 15.09.2019, №482201/166 від 15.09.2019, №482201/173 від 26.09.2019, №482201/174 від 26.09.2019, №482201/178 від 26.09.2019.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічну правову позицію викладено у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

Комерційні акти №482201/165 від 15.09.2019, №482201/166 від 15.09.2019, №482201/173 від 26.09.2019, №482201/174 від 26.09.2019, №482201/178 від 26.09.2019 підписали: ДСМ ОСОБА_4, оператори ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , комерційний агент ОСОБА_5 . Разом з цим, наявна відмітка про відсутність в штаті завідуючого вантажним двором.

В світлі приписів ст.73 та ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, в матеріалах справи відсутні докази того, що особи, за підписами яких складені наявні в матеріалах справи комерційні акти, не були призначені відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів ф. ГУ-22 на станції Новогродівка Донецької залізниці.

Правильність оформлення комерційних актів №482201/165 від 15.09.2019, №482201/166 від 15.09.2019, №482201/173 від 26.09.2019, №482201/174 від 26.09.2019, №482201/178 від 26.09.2019 та їх дійсність сторонами не заперечується.

Згідно з п.9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законом відповідальність.

Таким чином, суд розцінює наявні в матеріалах справи комерційні акти №482201/165 від 15.09.2019, №482201/166 від 15.09.2019, №482201/173 від 26.09.2019, №482201/174 від 26.09.2019, №482201/178 від 26.09.2019 в якості належних доказів на підтвердження факту втрати (незбереження) відповідачем вантажу під час його перевезення.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ст.ст. 131, 136 Статуту залізниць України претензії і позови, що виникли з приводу перевезення, зокрема щодо нестачі вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Так, згідно переуступного напису на зворотному боці залізничних накладних №51522761, №51745602, №51745610 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» набуло право на звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 ст.115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно п.2.7 Роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України і ст.ст. 114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (вантажовідправник), що підписана заступником директора філії «Добропільське ВТУ» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» та скріплена печаткою, вартість однієї тони відвантаженого вугілля складає 807,66грн з ПДВ.

В силу викладених вище положень суд приймає вказаний документ як належний доказ у підтвердження розміру вартості втраченого вантажу.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За розрахунком позивача, здійсненого з урахуванням норми недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) на рівні 1% маси, зазначеної в перевізних документах, розмір збитків у вигляді нестачі за відправкою у вагоні №63660120 становить 6545,28грн, у вагоні №60728516 - 6383,74грн, у вагоні №53516001 - 1172,72грн, у вагоні №64175532 - 4200,64грн, у вагоні №63665764 - 1009,58грн.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

За змістом п.2.1 вказаних Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

За приписами наведеного вище додатку Правил оформлення перевізних документів у графі 7 залізничної накладної «Заяви відправника» вказується заяви відправника, обов`язкові для залізниці, провідник вантажу (прізвище, ім`я, по батькові, серія та номер паспорта), швидкість доставки (вантажна, велика), інші заяви (повноваження провідника вантажу, заяви на випадок виникнення перешкод під час перевезення тощо), відмітки «Охорона МВС», «Охорона відправника», «У супроводі фахівця», дані про вантаж для кожного вузькоколійного вагона, тобто, у вказаному розділі не вказуються відомості щодо відмінних ознак вантажу.

Відомості щодо найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді) вказуються в графі 20 залізничної накладної.

При цьому, за змістом відомостей, які наявні у графі 20 залізничних накладних №51522761, №51745602, №51745610, вантаж розміщено насипом, вугілля кам`яне марки г-газовий, вугілля марки Г(Г2) Р(0-200), вантаж в твердому стані, навантаження нижче бортів, вантаж розміщено та закріплено відповідно до глави 14 п.3.1 додатку 3 СМГС.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам`яне, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Відомостей щодо розміщення та перевезення спірного вантажу в сирому (свіжому) або у вологому стані, залізничні накладні №51522761, №51745602, №51745610 не містять. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність допустимого вимогами ДСТУ 4083:2002 «Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях» рівня вологи у вугіллі, що перевозиться не свідчить про знаходження спірного вантажу у вологому стані. Вказані обставини спростовують заперечення відповідача щодо застосування норми недостачі на рівні 1%.

Таким чином, з урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що відповідач своїх зобов`язань з перевезення вантажу належним чином не виконав в частині збереження ввіреного йому вантажу, факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, на підставі чого суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля, м.Білицьке, Донецька область, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 19311,96грн у повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем платіжним дорученням від 22.11.2019 №218463 у сумі 1921,00грн, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 130, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля, м. Білицьке, Донецька область, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 19311,96грн, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул. Красноармійська, 1А, ) збитки у вигляді недостачі вантажу у розмірі 19311,96грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 05.02.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.02.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова