ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020м. ДніпроСправа № 904/5186/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" (39500, Полтавська область, Карлівський район, м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна, буд. 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 3)

про встановлення факту виконання робіт, зобов`язання скласти акт виконаних робіт та підписати акт виконаних робіт

Представники:

Від позивача: Хорішко О.М., довіреність, представник

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Карлівський машинобудівний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №2722 від 05.11.2019 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" про:

- встановлення факту виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" скласти акт виконаних робіт про виконання робіт з демонтажу (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Негояна, 2з;

- зобов`язати уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" підписати акт виконаних робіт про виконання робіт з демонтажу (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сергія Негояна, 2з та скріпити відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н".

Також позивач просить суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без повідомлення судового засідання).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відсутність встановленого факту виконаних робіт та акту виконаних робіт про демонтаж (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна, 2з позбавляє можливості позивача провести списання основних засобів, а саме - списати ливарний цех з бухгалтерського обліку позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області №904/5186/19 від 11.11.2019 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 1 906 грн. 00 коп.

До суду 18.11.2019 від позивача надійшла відповідь на ухвалу разом з платіжним дорученням №9322 від 14.112019 про сплату судового збору у сумі 1 906,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5186/19, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.12.2019 о 11:00 год.

У судовому засіданні 17.12.2019 розгляд справи відкладено до 21.01.2020 о 10:00год.

Позивачем 21.01.2020 долучено до матеріалів справи №904/5186/19 фото у якості доказів.

У судовому засіданні 21.01.2020 розгляд справи відкладено до 27.01.2020 о 11:00год.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився, відзиву не подав, про час слухання справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду надсилалися за місцезнаходженням відповідача згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.11.2019. Однак, кореспонденція надіслана господарським судом була повернута відділенням поштового зв`язку "Укрпошта" з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Так, на підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.11.2019, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 3, на яку і направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила). Так, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил). Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвал суду з викликом відповідача у судове засідання відбулось через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

Так, у частині 2 статті 129 Конституції України визначено одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на те, що розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв`язку з неотриманнями відповідачем ухвал суду, нез`явленням представника відповідача у судове засідання та неподанням ним відзиву на позов, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача у відповідності до вимог частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні виклав зміст позовних вимог, навів доводи в їх обґрунтування, зауважив, що ним повідомлені суду всі обставини справи, що йому відомі, та надані всі докази, необхідні для прийняття законного, обґрунтованого рішення.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.01.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Карлівський машинобудівний завод", найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство "Карлівський машинобудівний завод", (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" (далі - підрядник, відповідач) 07.07.2016 укладено договір підряду №01/2016 (далі - договір) відповідно до п.п.1.1 якого підрядник зобов`язався власними силами, з використанням власного інструменту демонтувати (знести) будівлю ливарного цеху з обрубочним відділенням і побутовими приміщеннями (літера Л-1-2), площею 3 336,6 кв.м. за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна, 2з, в тому числі виконати зобов`язання, передбачені п.1.4.15 - 1.4.17 договору.

Строк виконання робіт: початок 18.07.2016 закінчення 18.09.2016. Підрядник гарантує виконання робіт в робочі дні - з понеділка по п`ятницю включно, з 8-00 год. до 17-00 год. (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.4.1 договору підрядник зобов`язаний виконати передбачені договором роботи у відповідності до ПОР і здати вказані роботи у належному порядку та у відповідний строк.

На виконання умов договору сторони погодили та підписали проект організації робіт на виконання робіт з демонтажу будівлі ливарного цеху, шихтового складу замовника від 07.07.2016.

Після завершення підрядних робіт підрядник зобов`язаний підготувати Акт виконаних робіт (п.1.4.7 договору).

Відповідно до розділу 2 договору орієнтована вартість робіт складає 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ. Остаточна вартість робіт буде вказана в Акті виконаних робіт. Сторони домовилися про наступний спосіб розрахунку за виконані підрядником роботи: на суму вартості виконаних робіт. Замовник передає підряднику будматеріали, які утворилися після демонтажу об`єкта демонтажу. Вартість робіт дорівнює вартості будматеріалів (не може перевищувати вартості будматеріалів). За результатом виконаних робіт сторони підписують Акт виконаних робіт після повного завершення всього обсягу робіт, в якому буде вказана остаточна (фактична) вартість робіт. На суму вартості робіт, вказаній в Акті виконаних робіт замовник по видатковій накладній передає підряднику будматеріали, які утворилися після демонтажу об`єкта демонтажу. Сторони проводять залік взаємних однорідних вимог, що оформлюється відповідною угодою.

Для приймання виконаних робіт та підписання Актів виконаних робіт створюється комісія із представників сторін. акт виконаних робіт підписується уповноваженими представниками сторін (п.3.1 договору).

Термін підписання Актів виконаних робіт - 3 (три) робочі дні від дати завершення робіт, виконаних підрядником (п.3.2 договору).

Договір набирає чинності із моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, за виключенням випадку дострокового розірвання договору (п.7.2 договору).

На виконання умов договору відповідачем виконані роботи з демонтажу будівлі ливарного цеху з обрубочним відділенням і побутовими приміщеннями, площею 3 336,6 кв.м. за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна,2з, проте відповідач в порушенням умов договору, а саме п.1.4.7 договору не підготував та не підписав Акт виконаних робіт, що є причиною звернення позивача з позовом до суду. Позивач посилається на те, що відсутність встановленого факту виконаних робіт та Акту виконаних робіт про демонтаж (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна, 2з, позбавляє можливості позивача провести списання основних засобів, а саме - списати ливарний цех з бухгалтерського обліку позивача.

Предметом доказування по справі є обставини укладення договору, строк дії договору, види робіт відповідно до затвердженого проектної документації, строки виконання робіт, вартість робіт за договором, умови оплати робіт, наявність акту виконаних робіт.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами Договору.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем виконані роботи з демонтажу будівлі ливарного цеху з обрубочним відділенням і побутовими приміщеннями, площею 3 336,6 кв.м. за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна,2з.

Відповідно до умов договору сторони домовилися про те, що підрядник після завершення підрядник робіт підготовлю акт виконаних робіт, термін підписання Актів виконаних робіт - 3 (три) робочі дні від дати завершення робіт, виконаних підрядником, проте відповідач в порушенням умов договору, а саме п.1.4.7 договору не підготував та не підписав Акт виконаних робіт.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" скласти акт виконаних робіт про виконання робіт з демонтажу (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Негояна, 2з, та уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" підписати акт виконаних робіт про виконання робіт з демонтажу (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сергія Негояна, 2з та скріпити відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Вимога позивача про встановлення факту виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України передбачений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з якими кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлює ст. 16 Цивільного кодексу України, способи захисту прав суб`єктів господарювання визначає ст. 20 Господарського кодексу України.

Наведені правові норми, норми інших законів не передбачають способу захисту цивільного права та захисту права суб`єкта господарювання шляхом встановлення факту виконання робіт.

Відтак, вимоги про встановлення факту виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" є такими, що не відповідають способам захисту, що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" про встановлення факту виконання робіт, зобов`язання скласти акт виконаних робіт та підписати акт виконаних робіт задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 3, ідентифікаційний код 38709767) скласти акт виконаних робіт про виконання робіт з демонтажу (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Карлівка, вул. Сергія Негояна, 2з, уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" підписати акт виконаних робіт про виконання робіт з демонтажу (знесення) будівлі ливарного цеху, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сергія Негояна, 2з та скріпити відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Н" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 3, ідентифікаційний код 38709767) на користь Приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" (39500, Полтавська область, Карлівський район, м. Карлівка, вул. Сергія Нігояна, буд. 2, ідентифікаційний код 14311169) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення - 03.02.2020.

Суддя Е.М. Бондарєв