ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Справа № 911/2853/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Савченко Ю. І. (адвокат - ордер серії КС № 390966 від 25.06.2019 р.);

від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Володар", (09310, вул. Центральна, 51, с. Городище-Пустоварівське, Володарський район, Київська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар", (07442, вул. Бобрицька, 62, смт Велика Димерка, Броварський район, Київська область)

про стягнення 25 849, 93 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "СП "Володар" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "АПК Дінар" про стягнення 10 719, 15 грн основної заборгованості, 2 097, 76 грн інфляційних втрат, 641, 39 грн 3 % річних, 7 040, 87 грн пені, 2 143, 83 грн штрафу, 3 206, 93 грн 15 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2019 р. відкрито провадження у справі № 911/2853/19 за позовом ТОВ "СП "Володар" до ТОВ "АПК Дінар" про стягнення 25 849, 93 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом на нього учасників справи на 18.12.2019 р.

18.12.2019 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 15.01.2020 р.

15.01.2020 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.05.2017 р. між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець) було укладено договір поставки № 73-5Вол/АП-І/2017, згідно п. 1.1. якого Постачальник відповідно до умов цього Договору зобов`язується поставити, а Покупець - прийняти та оплатити м`ясопродукти індичі (надалі - Товар) у кількості, асортименті та за ціною, зазначеними у Додатках до цього Договору, які є його невід`ємною частиною, та/або у видаткових накладних.

Відповідно до п. 1.2. Договору право власності на поставлений Товар, а також ризик випадкового пошкодження або знищення Товару переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичної передачі Товару.

Згідно з п. 2.1. Договору ціна Товару визначається в Додатках до цього Договору, які є його невід`ємними частинами, та/або у видаткових накладних.

Відповідно до п. 2.2. Договору загальна ціна Договору являє сумарну вартість всього Товару, що поставляється за цим Договором згідно Додатків, що є його невід`ємними частинами, та/або видаткових накладних.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що Покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок Постачальника суму вартості поставленої йому партії Товару згідно відповідного Додатку до цього Договору та/або видаткової накладної протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання Товару згідно видаткової накладної чи акту прийому-передачі (в разі виникнення розбіжностей). Для цілей цього пункту датою отримання Товару є дата, зазначена у видатковій накладній.

Відповідно до п. 3.3. Договору Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Постачальника, зазначений в цьому Договорі.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що Постачальник здійснює постачання Товару на умовах EXW (Франко-склад Постачальника, відповідно до правил Інотермс 2010 р.). За домовленістю Сторін поставка може здійснюватися Постачальником на умовах СРТ (відповідно до правил Інкотремс 2010 р.). В цьому випадку вартість доставки Товару включається в ціну Товару згідно діючого прайс-листа.

Зігдно з п. 5.7. Договору одержуваний Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем:

- по якості - відповідно до посвідчення про якість під час передачі Товару представнику Покупця;

- по кількості - відповідно до даних, зазначених у видаткових накладних і актах приймання-передачі (у разі їх складення і підписання). Остаточна кількість поставленого Товару визначається згідно до даних, зазначених в актах приймання-передачі.

Претензії щодо кількості та/або якості Товару можуть бути заявлені Покупцем в момент приймання Товару на складі з обов`язковим складанням відповідного акту розбіжностей.

Відповідно до п. 8.1. Договору Договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами і діє в частині поставок до 31.12.2017 р. включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов договору поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р. позивачем протягом травня - липня 2017 р. було передано у власність (продано) відповідачу товар на загальну суму 48 482, 45 грн, що підтверджується видатковою накладною № 2506 від 24.07.2017 р. на суму 5 705, 55 грн та актом розбіжностей до нього, видатковою накладною № 2306 від 12.07.2019 р. на суму 9 765, 00 грн, видатковою накладною № 2612 від 31.07.2017 р. на суму 10 248, 60 грн, видатковою накладною № 1675 від 29.05.2017 р. на суму 4 602, 00 грн, видатковою накладною № 1576 від 22.05.2017 р. на суму 4 638, 82 грн, видатковою накладною № 1523 від 18.05.2017 р. на суму 5 601, 36 грн, видатковою накладною № 1466 від 15.05.2017 р. на суму 3 060, 29 грн, видатковою накладною № 2167 від 04.07.2017 р. на суму 4 860, 83 грн, наявними в матеріалах справи.

За період дії договору поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р. відповідачем було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 37 763, 30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2015 від 11.04.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 117 від 21.07.2017 р. на суму 4 860, 83 грн, платіжним дорученням № 560 від 03.10.2017 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 855 від 19.05.2017 р. на суму 3 060, 29 грн, платіжним дорученням № 625 від 11.10.2017 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 1068 від 12.06.2017 р. на суму 5 601, 36 грн, платіжним дорученням № 1237 від 03.07.2017 р. на суму 4 638, 82 грн, платіжним дорученням № 924 від 20.11.2017 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 780 від 03.11.2017 р. на суму 2 000, 00 грн, платіжним дорученням № 5 від 11.07.2017 р. на суму 4 602, 00 грн, платіжним дорученням № 1245 від 03.01.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2294 від 14.05.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2367 від 22.05.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2640 від 21.06.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2582 від 13.06.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 4039 від 07.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, платіжним дорученням № 4041 від 08.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, платіжним дорученням № 2192 від 27.04.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2092 від 19.04.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 4104 від 18.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, платіжним дорученням № 4157 від 27.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, наявними у матеріалах справи.

У жовтні 2017 р. між позивачем та відповідачем було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.05.2017 р. по 17.10.2017 р., відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.10.2017 р. склала 23 719, 15 грн.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договорами строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 10 719, 15 грн, що підтверджується договором поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р., видатковою накладною № 2506 від 24.07.2017 р. на суму 5 705, 55 грн та актом розбіжностей до нього, видатковою накладною № 2306 від 12.07.2019 р. на суму 9 765, 00 грн, видатковою накладною № 2612 від 31.07.2017 р. на суму 10 248, 60 грн, видатковою накладною № 1675 від 29.05.2017 р. на суму 4 602, 00 грн, видатковою накладною № 1576 від 22.05.2017 р. на суму 4 638, 82 грн, видатковою накладною № 1523 від 18.05.2017 р. на суму 5 601, 36 грн, видатковою накладною № 1466 від 15.05.2017 р. на суму 3 060, 29 грн, видатковою накладною № 2167 від 04.07.2017 р. на суму 4 860, 83 грн, платіжним дорученням № 2015 від 11.04.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 117 від 21.07.2017 р. на суму 4 860, 83 грн, платіжним дорученням № 560 від 03.10.2017 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 855 від 19.05.2017 р. на суму 3 060, 29 грн, платіжним дорученням № 625 від 11.10.2017 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 1068 від 12.06.2017 р. на суму 5 601, 36 грн, платіжним дорученням № 1237 від 03.07.2017 р. на суму 4 638, 82 грн, платіжним дорученням № 924 від 20.11.2017 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 780 від 03.11.2017 р. на суму 2 000, 00 грн, платіжним дорученням № 5 від 11.07.2017 р. на суму 4 602, 00 грн, платіжним дорученням № 1245 від 03.01.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2294 від 14.05.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2367 від 22.05.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2640 від 21.06.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2582 від 13.06.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 4039 від 07.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, платіжним дорученням № 4041 від 08.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, платіжним дорученням № 2192 від 27.04.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 2092 від 19.04.2018 р. на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням № 4104 від 18.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, платіжним дорученням № 4157 від 27.02.2019 р. на суму 500, 00 грн, актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.05.2017 р. по 17.10.2017 р., підписаним позивачем та відповідачем, розрахунком ціни позову, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обовязків по оплаті товару за договором поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 10 719, 15 грн за договором поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р. за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті товару з 04.08.2017 р. по 01.08.2019 р. всього на загальну суму 7 040, 87 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобо`вязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що у випадку несплати платежів у встановлений цим Договором строк Покупець повинен сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 6.8. Договору визначено, що до умов про стягнення штрафних санкцій за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України. Постачальник може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за Договором в межах строку позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 7 040, 87 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф у розмірі 20 % від несплаченої суми, передбачений договором поставки № 73-5Вол/АП-І/2017 від 13.05.2017 р. за прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті товару більше ніж 7 календарних днів всього на загальну суму 2 143, 83 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобо`вязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що у разі прострочення сплати за Товар більше ніж 7 (сім) календарних днів Покупець зобов`язується виплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення платежу, сплатити пеню у розмірі, вказаному в п. 6.3. цього Договору, та додатково до пені сплатити Постачальнику штраф у розмірі 20% від несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми.

Розрахунок штрафу за договором, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу за договором у розмірі 2 143, 83 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 2 097, 76 грн інфляційних збитків та 641, 39 грн 3% річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті товару з 04.08.2017 р. по 01.08.2019 р. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок інфляційних збитків від суми заборгованості за договором наступний:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
04.08.2017 - 01.08.201910719.151.1892020.8612740.01

10 719, 15 грн х 1, 189 = 12 740, 01 грн; 12 740, 01 грн 10 719, 15 грн = 2 020, 86 грн

Отже, загальний розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період становить 2 020, 86 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 2 020, 86 грн.

Розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3% річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 641, 39 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3 206, 93 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті товару з 04.08.2017 р. по 01.08.2019 р., у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 536 цього ж кодексу передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.5. Договору визначено, що у випадку несплати платежів у встановлений цим Договором строк Покупець також сплачує Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштвами у розмірі 15 % річних від несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми за кожен день користування чужими грошовими коштами.

Розрахунок відсотків за користування чужими грошовими коштами від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача відсотків за користування чужими грошовими коштами від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 3 206, 93 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар" (07442, Київська область, Броварський район, селище міського типу Велика Димерка, вулиця Бобрицька, будинок 62; ідентифікаційний код 38613022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Володар" (09310, Київська область, Володарський район, село Городище-Пустоварівське, вулиця Центральна, 51; ідентифікаційний код 34069039) 10 719 (десять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн 15 (п`ятнадцять) коп. основної заборгованості, 2 020 (дві тисячі двадцять) грн 86 (вісімдесят шість) коп. інфляційних збитків, 641 (шістсот сорок одна) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. 3 % річних, 7 040 (сім тисяч сорок) грн 87 (вісімдесят сім) коп. пені, 2 143 (дві тисячі сто сорок три) грн 83 (вісімдесят три) коп. штрафу, 3 206 (три тисячі двісті шість) грн 93 (дев`яносто три) коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та судові витрати 1 915 (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) грн 29 (двадцять дев`ять) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

27 січня 2019 р.