ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2020 Справа №905/2298/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Стрюкова А. О.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Агро, м.Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Новоолександрівська, с.Новоолександрівська, Покровський район, Донецька область,

про стягнення 229249,18 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал-Агро» звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Новоолександрівська» про стягнення 229249,18 грн.

За змістом позовної заяви підставами звернення до суду стало невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань зі сплати повної вартості товару за договором поставки №1ЧВК2019 від 28.05.2019 року в загальному розмірі 177475,08 грн., у зв`язку з чим позивачем була нарахована пеня за порушення зобов`язання в сумі 10249,79 грн., штраф в сумі 35495,02 грн., 20 % річних в сумі 6029,29грн. В якості правових підстав подання позову позивач зазначив положення статей 526, 611, 625, 695 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-218 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 16.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/2298/19; справу №905/2298/19 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання, що відбулось 06.02.2020, позивач свого представника не направив.

Представник відповідача у судове засідання 06.02.2020 не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

Господарський суд Донецької області з метою своєчасного повідомлення відповідача про порушення провадження по справі, направляв на його адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ухвалу про порушення провадження по справі, а також ухвалу про відкладення розгляду справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

За змістом ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2019 між позивачем як постачальником та відповідачем як покупцем укладено договір поставки №1ЧВК2019.

За умовами п.1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, зазначений у відповідному додатку до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

Найменування й асортимент товару, його кількість і ціна вказуються у додатках до цього договору, що є невід`ємними його частинами. Усі підписані представниками сторін у період дії цього договору додатки та видаткові накладні з поставки (відпуску) покупцю товару є невід`ємними частинами цього Договору (пункти 2.1., 2.3 Договору).

Відповідно до умов, передбачених пунктів 6, 8 додатків до Договору № 1 та № 2, поставка товару здійснюється на умовах ЕХW - склад постачальника протягом п`яти та трьох банківських днів з дати підписання договору за кожним з додатків відповідно.

Згідно п. 4.3. зазначеного вище договору поставки право власності на Товар переходить до Покупця з дати поставки Товару, що підтверджується видатковими накладними.

Відповідно до п. 4 додатків до договору № 1 та № 2 оплата вартості товару повинна бути здійснена з дотриманням умов даного договору в 100% розмірі від ціни всього товару у строк до 01.10.2019 року.

Відповідно до п. 7.2. договору поставки товару № 1ЧВК2019 від 28.05.2019 року, за

прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до п.п. 7.2.1. договору, у випадку порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором більше ніж на 10 банківських днів, покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф в розмірі 20% від суми боргу.

Пунктом 7.6. Договору поставки передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупець зобов`язується замість трьох відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України сплатити постачальнику 20 % від простроченої суми за весь період прострочення.

На виконання своїх зобов`язань за договором поставки №1ЧВК2019 від 28.05.2019 Постачальником у власність Покупця був переданий, а Покупцем отриманий товар в

асортименті на загальну суму 177475,08 грн., що підтверджується видатковою накладною №405 від 29.05.2019 року. Накладна підписана з боку відповідача бухгалтером та представником за довіреністю № 15 від 28.05.2019 р. Довіреність долучена до матеріалів справи.

Наразі, отриманий відповідачем за договором поставки № 1ЧВК2019 товар не був оплачений в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем за вказаним договором поставки в сумі основного боргу - 177475,08 грн.

Договір, додатки до договору підписано обома сторонами без розбіжностей та скріплені печатками обох підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, укладений правочин за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що на виконання договору №1ЧВК2019 від 28.05.2019 позивач передав, а відповідач прийняв за видатковою накладною № 405 від 29.05.2019 найменувань товару в кількості 5 шт., на загальну суму 177475,08 грн. з ПДВ.

Повноваження особи на отримання матеріальних цінностей від імені відповідача за договором підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довіреністю від 28.05.2019 року №15.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В матеріалах справи відсутні докази заявлення претензій покупцем постачальнику про невідповідність отриманого товару чи про відсутність всіх документів, передбачених п.3 договору. Також відсутні докази вчинення покупцем дій щодо повернення товару постачальникові.

З викладеного суд робить висновок про наявність підтвердженого факту отримання товару відповідачем на суму 177475,08 грн., тому у відповідача (покупця) виник обов`язок оплатити такий товар.

З урахуванням умов п.4 додатків №1 та №2 до договору, відповідач мав розрахуватись за отриманий товар до 01.10.2019 року включно.

В матеріалах справи відсутні докази повного чи часткового розрахунку покупця за отриманий товар.

Таким чином, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором у розмірі 177475,08 грн.

Щодо стягнення пені за договором в сумі 10249,79грн., за період з 02.10.19 по 02.12.2019, та штрафу в розмірі 20% від суми боргу в сумі 35495,02грн., господарський суд зазначає наступне.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Як встановлено судом, сторони визначили, що за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення (п. 7.2. Договору); у випадку порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором більше ніж на 10 банківських днів, покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф в розмірі 20% від суми боргу (п.7.2.1 договору).

Здійснивши перевірку розрахунку пені за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні розміру подвійної облікової ставки НБУ за визначений період для нарахування неустойки, суд дійшов висновку, що сума пені за простроченими зобов`язання відповідача по оплаті товару за договором №1ЧВК2019 від 28.05.2019 за період з 02.10.2019 по 02.12.2019 становить 9569,07грн., у зв`язку з чим заявлена позивачем сума пені підлягає частковому задоволенню.

Суд, перевірив розрахунок штрафу в розмірі 20% від суми боргу, та встановив його арифметично вірним, у зв`язку з чим сума штрафу підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі 35495,02грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 вказаної норми зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони передбачили, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупець зобов`язується замість трьох відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України сплатити постачальнику 20 % від простроченої суми за весь період прострочення (7.6. договору).

Позивач розрахував та пред`явив до стягнення з відповідача 20% річних за період з 02.10.2019 по 02.12.2019 в сумі 6029,29грн.

Суд, перевірив розрахунок заборгованості із застосуванням 20% річних, та встановив його арифметично вірним, у зв`язку з чим сума 20% річних підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі 6029,29грн.

Згідно статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Агро, м.Київ, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Новоолександрівська, с.Новоолександрівська, Покровський район, Донецька область, про стягнення 229249,18 грн., - задовольнити частково в сумі 228568,46 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Новоолександрівська (, адреса: 85352, Донецька область, Покровський район, с.Новоолександрівка (Новоолександрівська с/р), вул.Гагаріна) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Агро (, адреса: 03189, м.Київ, вул. Академіка Вільямса, б. 6Д, оф.43) основний борг - 177475,08 грн., 20 % річних - 6029,29 грн., пені - 9569,07 грн., штрафу - 35495,02 грн.; судовий збір - 3428,53 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 06.02.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2020.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.С. Харакоз