ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" лютого 2020 р. м. ХарківСправа № 922/2195/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона та Безпека Бізнесу" (вх.№2570 від 03.02.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона та безпека бізнесу", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон", м. Балаклія
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 36 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019 Господарським судом Харківської області було видано судовий наказ по справі №922/2195/19, який набрав законної сили 14.08.2019.

03.02.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона та безпека бізнесу" до суду надійшла заява за вх. №2570 про видачу дубліката судового наказу від 15.07.2019 у справі № 922/2195/19 з огляду на його втрату.

Розглянувши вказану заяву про видачу дубліката судового наказу від 15.07.2019 по справі № 922/2195/19, судом встановлено наступне.

Пунктом 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Виклик сторін для вирішення питання про видачу дубліката наказу чинним ГПК України не передбачено.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Враховуючи викладене, подана заява стягувача про видачу дублікату судового наказу відповідає вимогам зазначеним у п. 19.4 Перехідних положень ГПК України, у зв`язку із чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 232 - 235, п.п. 19.4 п. 19 Розділу XI Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона та Безпека Бізнесу" (вх.№2570 від 03.02.2020) про видачу дублікату судового наказу- задовольнити.

Видати дублікат судового наказу господарського суду Харківської області у справі №922/2195/19 від 15 липня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 05.02.2020р.

Суддя С.Ч. Жельне