РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.01.2020Справа № 911/1819/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС БУД";

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України;

про визнання протиправним та скасування рішення.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Беженцев Ф. В., адвокат, ордеер серії АШ № 1005575 від 30.10.2019 р.;

Від відповідача: Тацишина О.П., представник, наказ № 3 від 16.01.2020 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення адміністративної колегії КО ТВ АМКУ від 04.12.2018 року №60/42-р/к у справі №105/60/47-рп/к.18.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на протиправність прийняття оскаржуваного рішення та невідповідність його чинному законодавству.

Господарський суд Київської області передав позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А Плюс Буд" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва своєю ухвалою від 24.07.2019 року, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 911/1819/19 до судового розгляду по суті на 12.12.2019 р.

У судових засіданнях 12.12.2019 та 14.01.2020 оголошувалась перерву в слуханні справи по суті.

Під час розгляду спору по суті 23.01.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.01.2020 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Рішенням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - Колегія) від 04.12.2018 року № 60/42-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 105/60/47-рп/к. на товариство з обмеженою відповідальністю «А ПЛЮС БУД» (надалі - ТОВ «А ПЛЮС БУД» або Позивач) накладено штраф у розмірі 68 000 грн., за вчинення порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу голови відділення (надалі - Рішення № 60/42-р/к).

Позивач не погоджується з висновками Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штраф у справі № 105/60/47-рп/к., звернувся до Господарського суду м. Києва на підставі статі 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з позовом про скасування рішення адміністративної колегії від 04.12.2018 року №60/42-р/к з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України**, газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України**, друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Відповідач у своєму письмовому відзиві на позовну заяву зазначав, що Відділення листом від 05.12.2018 № 60-02/4410 направило на юридичну адресу ТОВ «А ПЛЮС БУД»: м. Київ, вул. Грушевського, 3, копію Рішення Адміністративної колегії Відділення № 60/42-р/к, однак даний лист був повернутий до відділення.

Суд відзначає, що доказів на підтвердження факту направлення листа від 05.12.2018 № 60-02/4410 на юридичну адресу позивача, а також доказів повернення вказаного вище листа до Відділення, матеріали справи не містять.

Позивач вказував, що копію рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04 грудня 2018 року № 60/42-р/к у справі № 105/60/47-рп/к. 18, було отримано представником позивача 09.07.2019, яке йому було надано у відповідь на адвокатський запит № 03-07/19 від 03.07.2019.

З матеріалів справи вбачається, що копію листа-відповіді Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.07.2019 № 60-02/3756 разом з копією оскаржуваного рішення на адвокатський запит № 03-07/19 від 03.07.2019 було отримано представником позивача - адвокатом Беженцевим Федором Володимировичем нарочно 09.07.2019, що підтверджується роздруківкою фотографії про отримання листа-відповіді з додатками, а також не заперечується відповідачем.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04 грудня 2018 року № 60/42-р/к позивач отримав 09.07.2019 р., останній звернувся до господарського суду з позовом про скасування оспорюваного рішення в межах строку, визначеного Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Керуючись статтями 3, 17, 22 та 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, на адресу ТОВ «А ПЛЮС БУД» (вул. Грушевського, 3, м. Київ, 01010), було направлено Вимогу.

У Вимозі ТОВ «А ПЛЮС БУД» було повідомлено, що відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначений строк. Відповідно до статті 221 цього ж Закону суб'єкти господарювання зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділенням завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Одночасно Товариство було повідомлено, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою Відділення строки, подання недостовірної інформації є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Вимога була вручена за довіреністю 27.02.2018 уповноваженому на одержання пошти ТОВ «А ПЛЮС БУД» Свінцицькому Я.І. на підставі договору № 6/19 від 10.02.2017.

Відповідно до Вимоги ТОВ «А ПЛЮС БУД» необхідно було надати інформацію протягом 25 календарних днів з дня її отримання, тобто до 26.03.2018, оскільки 24.03.2018 та 25.03.2018 припадали на неробочі дні. Запитувану у Вимозі інформацію у встановлений головою Відділення строк ТОВ «А ПЛЮС БУД» надано Відділенню не було.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "А ПЛЮС БУД", зокрема, вказувало на те, що вимога голови Відділення була відправлена у зв'язку із звернення народного депутата Кривенка В. М., що не є підставою, на його думку, для здійснення державного контролю за дотриманням законодавства, відповідно до статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про захист економічної конкуренції», а саме частиною першою статті 3 встановлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, Законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно- правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України (надалі - Комітет) є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно статті 12 Закону для реалізації завдань, покладених на Комітет, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватися міжобласні територіальні відділення.

Територіальне відділення Антимонопольного комітету України очолює голова територіального відділення.

Відповідно до пункту 5 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України, зокрема, має наступні повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Аналізуючи вищенаведені приписи законодавства, вбачається, що повноваження голови Відділення, визначені статтею 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та пунктом 8 Положення про територіальне відділення щодо направлення вимог суб'єктам господарювання в інших передбачених законом випадках, надані останньому з метою організації та забезпечення виконання завдань і функцій, покладених на територіальне відділення та його адміністративні колегії.

Згідно частини першої статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (надалі - Закон № 2210) доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.

Аналогічний припис міститься в пункті 12 Тимчасових правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.94 р. № 5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р) (зі змінами).

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб'єктів господарювання та інших осіб.

З огляду на зазначену норму закону, обов'язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Так, зокрема, статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

- сприяння розвитку добросовісної конкуренції.

- здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

У свою чергу, Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб'єктів господарювання на відмову від виконання вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань. покладених на органи Антимонопольного комітету України.

Законодавством України не передбачено можливості суб'єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітету інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Статтею 21 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов'язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції,

Неподання суб'єктом господарювання інформації на вимогу органу Комітету є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що й тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність - незалежно від того чи було в подальшому визнано недійсним рішення органу Комітету у справі, під час розгляду якої була витребувана інформація.

Відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування Антимонопольним комітетом України необхідної йому інформації підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14.08.2012 у справі № 08/03/26/64/2011.

Статтею 22 Закону України «Про антимонопольний комітет України» визначено, зокрема, що:

- вимоги органу Антимонопольного комітету України в межах його компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;

- невиконання вимог органу Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом АМК України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

Таким чином, судом встановлено, що не надання позивачем інформації, правомірно визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді не подання інформації територіальному відділенню АМК у встановлені головою територіального відділення строки та застосовано до позивача санкції, передбачені статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення від 04.12.2018 № 60/42-р/к прийнято Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням та доведенням обставин, які мають значення для справи, а також з відповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

З огляду на наведене позовні вимоги відхиляються повністю, а судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.02.2020 р.

Суддя О.В. Мандриченко