ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 903/41/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача 1 - не з`явився,

відповідача 2 - не з`явився,

відповідача 3 - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 1 - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 2 - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 3 - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 (судді: Маціщук А. В., Гудак А. В., Олексюк Г. Є.) і рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2019 (суддя Слободян О. Г.) у справі

за позовом Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат"

до 1) Головного територіального управління юстиції у Волинській області 2) Селянського фермерського господарства "Дєдов", 3) Державного підприємства "Сетам",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1)Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", 2) Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, 3) Міністерства аграрної політики та продовольства України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк",

про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Державне підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" (далі - ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат") звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області (ГТУЮ у Волинській області), Селянського фермерського господарства "Дєдов" (далі - СФГ "Дєдов") та Державного підприємства "Сетам" (далі - ДП "Сетам"), про визнання недійсними результатів електронних торгів, проведених 21.12.2017 ДП "Сетам", з реалізації вантажного самоскиду КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу, а саме: протоколу проведення прилюдних торгів від 21.12.2017 №305044, виданого ДП "Сетам", акта про проведення електронних торгів від 09.01.2018 ВП №44841228, виданого Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області; зобов`язання СФГ "Дєдов" повернути ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною реалізацією майна позивача на електронних прилюдних торгах під час дії мораторію, передбаченого статтями 1-2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, а продане майно відноситься до основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 31.05.2019 в позові ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" до Головного територіального управління юстиції у Волинській області, СФГ "Дєдов", ДП "Сетам" про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги та зобов`язання повернути майно відмовлено.

2.2. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2019 залишено без змін.

2.3. В обґрунтування судових рішень суди виходили із того, що реалізація майна ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на електронних торгах проводилася відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними. СФГ "Сєдов" є добросовісним набувачем, оскільки набув право власності на спірне майно з підстав, не заборонених чинним законодавством.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та рішенням Господарського суду Волинської області від 31.05.2019, ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2019, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" у повному обсязі.

3.2. ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" в обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що при застосуванні Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" невірно з`ясовано обставини справи та не взято до уваги, що включений до продажу автомобіль КАМАЗ належить до основних засобів виробництва, який не міг бути реалізований на спірних торгах. Наголошує, що господарський суд не перевірив обставини правомірності дій ДВС, як складової процедури проведення електронних торгів, незважаючи на той факт, що орган виконавчої служби є відповідачем у справі.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Судами встановлено, що згідно з пунктом 1.1 Статуту ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 02.09.2009 року № 632, ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, яке засноване на державній власності і входить до складу Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), належить до сфери управління Міністерства аграрної політики України і є підзвітним йому.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, оборотні кошти, нематеріальні активи, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

4.2. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1996 № 701 "Про вдосконалення управління підприємствами спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", було створено Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, який був єдиним виробничо-господарським комплексом, що входить до системи Укрхарчпрому (Міністерства аграрної політики). До складу Концерну входять обласні державні об`єднання і підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, засновані на державній формі власності, в тому числі і ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

4.3. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" ліквідовано Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"). Державне підприємство "Укрспирт" є правонаступником Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерну "Укрспирт").

4.4. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" з 07.12.2010 перебуває в стані припинення.

ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 672 згідно з актом № 1 від 01.07.2011 передав ДП "Укрспирт", частка держави у статному капіталі якого становить 100%, майно, у тому числі автомобіль КАМАЗ №45143-013-15 (в акті порядковий № 422).

4.5. Рішенням Господарського суду Волинської області від 28.07.2014 у справі № 903/563/14 задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" про стягнення 5 716 122,72 грн, постановлено стягнути з ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на користь ПАТ "Західінкомбанк" 3 940 844,54 грн основної заборгованості, 1 058 942,47 грн боргу зі сплати процентів за користування кредитом та 488,49 грн пені, нарахованої за прострочення сплати процентів за користування кредитом, а всього 5 000 275,50 грн.

4.6. Рішення набрало законної сили. На виконання рішення Господарського суду Волинської області від 28.07.2014 у справі № 903/563/14 видано наказ від 07.08.2014 № 903/563/14-1.

В добровільному порядку рішення суду боржник не виконав, докази такого відсутні.

4.7. Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області від 25.09.2014 відкрито виконавче провадження № 44841228 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/563/14-1 від 07.08.2014.

Згідно з актом опису та арешту майна від 20.11.2014 Відділом примусового виконання рішень описано та накладено арешт, зокрема, на КАМАЗ 45143-013-15, (2007), оранжевий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію, листом Управління Державної автомобільної інспекції від 20.10.2014 № 11/6037, результатами пошуку по Базі даних 'Автомобіль' .

4.8. На замовлення Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ проведена оцінка транспортного засобу, яка згідно з висновком про вартість об`єктів оцінки станом на 13.10.2017 складала 399 420 грн.

4.9. Відділом примусового виконання рішень подано 03.11.2017 заявку на реалізацію арештованого майна шляхом розміщення в СЕТАМ ВП № 44841228 з інформацією щодо майна на продаж, в тому числі лот № 2 - автомобіль КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , стартова ціна 399 420 грн.

4.10. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 30.11.2017 № 300250 торги з реалізації лоту № 248690 - автомобіля КАМАЗ 45143-013-15, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_1 не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

4.11. Згідно з протоколом від 21.12.2017 № 305044 відбулись торги з реалізації вантажного самоскида КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , стартова ціна 299 565 грн. Ціна продажу 360 000 грн. Переможець торгів - СФГ "Дєдов" .

4.12. Згідно з актом Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про проведені електронні торги від 09.01.2018 переможцем торгів визначено СФГ "Дєдов"; акт є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно.

4.13. Спір виник у зв`язку з наявністю/відсутністю підстав визнання недійсними результатів електронних торгів, проведених 21.12.2017 ДП "Сетам", з реалізації вантажного самоскиду КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , який належить позивачу, та наявністю/відсутністю підстав зобов`язувати СФГ "Дєдов" повернути ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 .

5. Правова позиція Верховного Суду

5.1. Касаційний господарський суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

5.2. Предметом спору в цій справі є вимоги позивача про визнання недійсними електронних торгів з реалізації вантажного самоскиду КАМАЗ, а саме, протоколу проведення прилюдних торгів від 21.12.2017, акта про проведені електронні торги від 09.01.2018 та зобов`язання СФГ "Дєдов" повернути позивачеві вантажний самоскид КАМАЗ.

5.3. За змістом частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України та частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з частиною 2 статті 16, частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частин 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та, враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статті 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених законодавством.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 925/440/18.

5.4. Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок), а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, визначення вартості та оцінки майна боржника, проведення торгів; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

До предмету доказування у цій категорії справ входять встановлення обставин дотримання вимог, які визначаються Порядком реалізації арештованого майна посадовими особами відділу державної виконавчої служби (приватним виконавцем), зокрема, перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства, достовірність інформації, зазначена у такій заявці, а також дотримання вимог організатором торгів, зокрема, порядок проведення торгів, оформлення кінцевих результатів; вплив порушень на результати електронних торгів; факти порушення прав і законних інтересів позивача, який оскаржує результати торгів.

5.5. Підставою визнання недійсними прилюдних торгів позивач зазначає неправомірність арешту самоскиду КАМАЗ 45143-013-15 реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки вказує, що автомобіль переданий та належить ДП "Укрспирт", віднесений до основних засобів, на які поширюється дія мораторію відповідно до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

5.6. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановлюючи правовий режим спірного автомобіля, виходили з того, що згідно зі статутом ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаною промисловості" статтями 104, 106, 107 Цивільного кодексу України, умовою настання правонаступництва ДП "Укрспирт" за ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є затверджений Міністерством аграрної політики України передавальний акт та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відповідне припинення ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" та державна реєстрація його правонаступника - ДП "Укрспирт". Акт № 1 від 01.07.2011 приймання-передачі основних засобів не містить відомостей, передбачених нормами статті 107 Цивільного кодексу України (не підписаний усіма членами комісії, відсутні відомості про затвердження його учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення), тому не є доказом правонаступництва ДП "Укрспирт" за ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат". Розподільчий (передавальний) баланс суду не надавався. Крім того, станом на момент проведення опису і арешту майна, наявними у справі документами підтверджувалася належність спірного автомобіля КАМАЗ власнику ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат". Вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, реєстраційний номер НОМЕР_2 , нікому не передавався та перебуває за адресою: м. Луцьк, вул. Ковальська , 67 на відповідальному зберіганні у особи, яка перебуває у трудових відносинах з ДП "Укрспирт".

Враховуючи зазначене, суди дійшли висновків, що спірний автомобіль належить ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" і саме воно є учасником виконавчого провадження. А тому, зазначили, що не має значення інформація оборотно-сальдової відомості по рахунку 105 Луцького МДП ДП "Укрспирт", де вказано, що спірний автомобіль як основний засіб цього підприємства.

Посилаючись на положення Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", суди зазначили, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль належить до основних засобів боржника, які використовуються підприємством ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" безпосередньо у процесі виробництва. З огляду на вказане, судом апеляційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про визнання недійсними результатів торгів.

5.6. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх законними та обґрунтованими.

5.7. Як убачається з матеріалів справи, згідно зі Статутом ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, яке засноване на державній власності і входить до складу Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), належить до сфери управління Міністерства аграрної політики України і є підзвітним йому. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

5.8. Відповідно до статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

За змістом статті 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державного підприємства.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У визначенні основних засобів судам належить керуватися положенням (стандартом) бухгалтерського обліку № 7 "Основні засоби" затвердженим наказом Міністерством фінансів України від 27.04.200 № 92, яким визначено засади формування в бухгалтерському обліку підприємства інформації про основні засоби, необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції.

5.9. Верховний Суд використовує правову позицію щодо застосування норм Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" для визначення правової природи майна державного підприємства, викладену у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 914/2062/14.

5.10. Водночас судом апеляційної інстанції зазначено, що суду не надані в порядку статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України докази того, що спірний автомобіль використовується ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" безпосередньо у процесі виробництва.

5.11. Крім того, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 26.08.2014 у справі №3-36гс14, постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 755/21826/15-ц, постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 910/10136/17.

5.12. Судами попередніх інстанцій не встановлено порушень правил, встановлених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2831/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (станом на момент проведення торгів) чи інших норм законодавства при проведенні електронних торгів 21.12.2017 р., які могли би бути підставою для визнання недійсними торгів. Встановлено також, що відповідач СФГ "Дєдов" є добросовісним набувачем, оскільки набув право власності на спірне майно з підстав, не заборонених чинним законодавством. Враховуючи наведене, ухвалені судові рішення у справі є законними та обгрунтованими, а відтак підстав для їх скасування немає.

5.13. Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.14. При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правомірного висновку суду апеляційної інстанцій у вказаній справі.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.3. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.4. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається.

6.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди першої та апеляційної інстанцій, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування оскаржених судових рішень у справі немає.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 і рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2019 у справі № 903/41/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв