ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" лютого 2020 р. м ХарківСправа № 922/241/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, м. Ізюм,
до першого відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, другого відповідача ОСОБА_1 , с. Кіндрашівка третього відповідача Фермерського господарсьва "Ранг", с. Кіндрашівка,
провизнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки площею 17,0080 га,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, звернувся із позовом до відповідачів, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та Фермерського господарсьва "Ранг", про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26 вересня 2014 року № 2305-СГ; визнання недійсним, укладеного 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , договору оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 17,0080 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки; визнання недійсним, укладеного 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Ранг", договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 17,0080 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасування державної реєстрації права суборенди земельної ділянки; зобов`язання ОСОБА_1 та Фермерського господарства "Ранг" повернути земельну ділянку площею 17,0080 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0610, вартістю 418 612,17 грн. державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом пунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102,00 грн.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Тотожня вимога міститься й у п. 3 ч. 1 ст. 163 ГПК України.

Відповідно до заявлених позовних вимог прокурором заявлено наступні позовні вимоги: визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26 вересня 2014 року № 2305-СГ; визнання недійсним договору оренди землі від 21 листопада 2014 року, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки; визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 06 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Ранг", скасування державної реєстрації права суборенди земельної ділянки; зобов`язання ОСОБА_1 та Фермерського господарства "Ранг" повернути земельну ділянку державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Тобто, прокурором в позовній заяві об`єднано сім вимог немайнового характеру, а саме: одна вимога про визнання незаконним та скасування наказу, дві вимоги про визнання недійсними договорів (оренди та суборенди), дві вимоги про скасування державної реєстрації права (оренди та суборенди) та дві вимоги про повернення земельної ділянки від користувачів (від ОСОБА_1 та від Фермерського господарства "Ранг").

Таким чином, за подання позовної заяви, яка включає в себе сім вимог немайнового характеру, прокурор мав сплатити судовий збір у розмірі 14 714,00 грн. Втім, прокурором до позовної заяви додано платіжне доручення № 21 від 15 січня 2020 року про сплату судового збору в сумі 12 586,08 грн., тобто в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством. Недоплаченою є сума судового збору у розмірі 2 127,92 грн.

З огляду на викладене, суд зазначає, що прокурором не виконано пункт 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Крім зазначеного, приписами пунктів 5 та 8 частини 3 статті 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, що підтверджують обставини обґрунтування позовних вимог з переліком документів та інших доказів, які додаються до заяви. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (частина 2 статті 164 ГПК України).

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначення назви посади особи, яка засвідчує копії, її ініціалів, прізвища та дати такого засвідчення (частина 4, 5 статті 91 ГПК України та пункт 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003).

Тоді як копії додатків до позовної заяви № 37/3-2681-20 від 27 січня 2020 року засвідчені громадянином ОСОБА_3 . (прокуратура Харківської області Ізюмська місцева прокуратура Куп`янський відділ). При цьому, доказів на підтвердження повноважень громадянина ОСОБА_3 до позовної заяви не надано, а додатки не є такими, що засвідчені до вищезазначених вимог (зазначення назви посади особи, яка засвідчує копію), що унеможливлює відповідність поданої позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України.

Крім того, досліджуючи матеріали позовної заяви, судом встановлено, що до позовної заяви прокурором додано ксерокопію документа, зробленого саме з копії документа, наказу від 14 грудня 2015 року № 3480к, який не є ані оригіналом документа, ані копією, засвідченою у встановленому законом порядку (копію зроблено з копії, а не з оригіналу документа; відсутня відмітка про засвідчення копії "Згідно з оригіналом", яка передбачена пунктом 5.27 ДСТУ 4163-2003, на ксерокопії). Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. Копію зроблено з копії документу проти вимог щодо оригіналу. Повноважень особи на засвідчення документу суду також не надано. Отже, копія наказу від 14 грудня 2015 року № 3480к не може вважатись належними та допустимими доказом, в розумінні статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки позбавляють можливості суд дійти до висновку, що дані, які містяться у ксерокопіях додатків, доданих до позовної заяви, відповідають оригіналам, які за твердженням прокурора наявні у нього.

До частини 1 статті 174 ГПК України, у разі подання позовної заяви без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 ГПК України, остання залишається без руху протягом 5 днів з дня її надходження.

В силу наведених обставин, суд доходить висновку, що позовна заява прокурора не відповідає вимогам, викладеним у статтях 162, 164 ГПК України, що зумовлює залишення її без руху із наданням прокуророві строку для усунення недоліків.

Водночас, суд звертає увагу прокурора на норми частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України до яких позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо недоліки позовної заяви усуното у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 91, 162, 164, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області без руху.

Надати прокуророві строк для усунення недоліків позовної заяви - до 14 лютого 2020 року (включно) шляхом надання до суду: оригіналу платіжного доручення про доплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 127,92 грн.; належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, в тому числі заступника керівника місцевої покуратури О.І. Михалік; доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3. та спеціаліста ОСОБА_4.

Попередити прокурора, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвалу підписано 03 лютого 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

№ 992/241/19