ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3837/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Концерну "Військторгсервіс" в особі "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс" (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, б. 28-А; адреса для листування: 61034, м. Харків, вул. Переможців, б. 6-А; ) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, м-н Театральний, 1; )
до Приватного підприємства "СЕРЖ" (61003, м. Харків, майдан Конституції, б.1; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2019 року Концерн "Військторгсервіс" в особі "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "СЕРЖ", в якій просить суд:

- стягнути з Приватного підприємства "СЕРЖ" загальну заборгованість у сумі 57 086,69 грн., з яких: заборгованість за договором оренди № 6482 у розмірі 43 337,95 грн., а саме: сума основного боргу у розмірі 36 242,94 грн., пені у розмірі 4 191,33 грн., 3% річних у розмірі 366,72 грн., 7% штрафу від невиконаного зобов`язання у розмірі 2 536,96 грн.; та заборгованість за договором про відшкодування № 6482-Н-2018-ВВ у сумі 13 748,14 грн., а саме: основного боргу у розмірі 10 606,40 грн., пені у розмірі 2 109,30 грн., 3% річних у розмірі 183,42 грн., 7% штрафу від невиконаного зобов`язання у розмірі 849,02 грн.;

- судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди від 14 березня 2018 року №6482-Н в частині сплати орендної плати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення йому ухвали для усунення недоліків, а саме: надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, в оригіналі.

09 грудня 2019 року на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 25 листопада 2019 року позивачем через канцелярію господарського суду Харківської області надано заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками, а саме: платіжним дорученням про сплату судового збору № 2440 від 29 листопада 2019 року на суму 1921,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 грудня 2019 року постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви Концерну "Військторгсервіс" в особі "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс" о розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі № 922/3837/19 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківській області. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України), строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Третій особі, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо позову та строк 10 днів на подання до суду письмових пояснень щодо відзиву з дня його отримання. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

Приватне підприємство "СЕРЖ" своїм правом, наданим відповідно до ст. 251 ГПК України, не скористалось, відзив на позов не надало. Разом з тим, як вбачається з поштового повідомлення, повернутого на адресу суду 20 грудня 2019 року, ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 16 грудня 2019 року.

Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківській області своїм правом, наданим відповідно до ст. 251 ГПК України, не скористалось, письмових пояснень щодо позову не надало. Разом з тим, як вбачається з поштового повідомлення, повернутого на адресу суду 18 грудня 2019 року, ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 13 грудня 2019 року.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження за наявними в у справі матеріалами.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

14 березня 2018 року між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар) було укладено договір оренди № 6482-Н (надалі - Договір) (а.с.25-31,т.1).

Відповідно од пункту 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення одноповерхової будівлі магазину (склад), інв. № 28, літ. А-1, реєстровий № 33689922.33.ААААЕВ244 (далі - майно), загальною площею 189,40 кв. м., за адресою: м. Харків, вул. С. Тархова, б. 13, що перебуває на балансі «Східної» філії Концерну «Військторгсервіс» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 17 листопада 2017року і становить за незалежною оцінкою 723 700,00 грн., без ПДВ.

Орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - січень 2018 року - 8 104,00 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий, березень 2018року (п.3.1.Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п.3.3.Договору).

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 70 %;

- на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 30 % (п.3.6.Договору).

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.7.Договору).

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості (п.3.8.Договору).

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що у разі порушення орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати він має відшкодувати державному бюджету і балансоутримувачу збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "призначення платежу" за зразком, який надає орендодавець листом при укладенні договору оренди).

Також, відповідно до пункту 5.9. Договору орендар зобов`язується проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців , що діє з 14 березня 2018 року до 14 лютого 2021 року (п.10.1.Договору).

Так, на виконання умов договору, 14 березня 2018 року між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар) було складено та засвідчено підписами та печатками сторін акт приймання передачі орендованого майна (а.с.32,т.1) та сформовано розрахунок плати за перший (базовий) місяць оренди державного нерухомого майна (а.с.33, т.1).

Разом з тим, 14 березня 2018 року між «Східна» філія Концерну «Військторгсервіс» (балансоутримувач) та Приватним підприємством "СЕРЖ" (орендар) було укладено договір № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (надалі - Договір про відшкодування витрат) (а.с.34-36,т.1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору про відшкодування витрат витрат, балансоутримувач - «Східна» філія Концерну «Військторгсервіс» забезпечує обслуговування, експлуатацію майна, що є предметом договору оренди нерухомого майна - нежитлові приміщення одноповерхової будівлі магазину (склад), інв. №28, літ. А-1, реєстровий № 33689922.33.ААААЕВ244 (надалі - майно), загальною площею 189,40 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. С.Тархова, б. 13, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах (відшкодовує) балансоутримувача щодо сплати ним земельного податку пропорційно до займаної ним площ в будівель та споруд.

Пунктом 2.2.3. Договору про відшкодування витрат визначено, що орендар зобов`язується не пізніше 20 числа поточного місяця, вносити плату на рахунок балансоутримувача майна щодо відшкодування податку за землю відповідно до загальної площі майна у розмірі, визначеному в додатку 1, згідно виставлених балансоутримувачем рахунків.Так, в додатку № 1 до договору № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю визначена сума відшкодування експлуатаційних витрат в місяць у розмірі 1 515,20 грн. (а.с.37,т.1).акож пунктом 2.2.3. Договору про відшкодування витрат встановлено, що при несвоєчасному внесенні плати, встановленої цим договором, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки.

У разі, якщо на дату сплати плати, встановленої цим договором, заборгованість за нею становить загалом не менше ніж тридцять календарних дні, орендар також сплачує штраф, який обчислюється у розмірі 7 відсотків від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання. Відповідно до пункту 3.1.2. Договору про відшкодування витрат балансоутримувач майна має право стягнути в установленому порядку, прострочену заборгованість по платежах, що наведені в пункті 2.2.3 договору.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України (п.4.1. Договору про відшкодування витрат).Спори, які виникають за цим договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів вирішуються в судовому порядку (п.4.2.Договору про відшкодування витрат).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та є чинним на весь час дії договору оренди (п.5.1.Договору про відшкодування витрат).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач усупереч умов договору оренди № 6482-Н та договору № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю свої зобов`язання належним чином не виконує. Внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди № 6482-Н за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2019 року в розмірі 36 242,94 грн. та за договором № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень та серпень 2019 року в розмірі 10 606,40 грн.

На підтвердження вищезазначеного позивач надав рахунки на оплату, а саме:

1) за договором оренди № 6482-Н:

- рахунок на оплату № 851 від 31.03.2019 на суму 4 488,42 грн.;

- рахунок на оплату № 1042 від 30.04.2019 на суму 4 533,31 грн.;

- рахунок на оплату №1237 від 31.05.2019 на суму 4 565,04 грн.;

- рахунок на оплату №1404 від 30.06.2019 на суму 4 542,21 грн.;

- рахунок на оплату №1618 від 31.07.2019 на суму 4514,96 грн.;

- рахунок на оплату №1794 від 31,08.2019 на суму 4501,42 грн.;

- рахунок на оплату №2048 від 30.09.2019 на суму 4532,93 грн.;

- рахунок на оплату №2292 від 31.10.2019 на суму 4564,65 грн;

2) за договором № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю:

- рахунок на оплату № 168 від 31.01.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату № 557 від 28.02.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату № 837 від 31.03.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату № 1057 від 30.04.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату №1252 від 31.05.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату №1419 від 30.06.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату №1633 від 31.07.2019 на суму 1 515,20 грн.;

- рахунок на оплату №1809 від 31.08.2019на суму 1 515,20 грн. (а.с.38-53,т.1).

Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 15.11.2019, наданого позивачем, заборгованість відповідача за договором оренди №6482-Н складає 36 242,94 грн. (а.с.55,т.1).

Разом з тим, відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 15.11.2019, наданого позивачем, заборгованість відповідача за договором № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю складає 10 606,40 грн. (а.с.54,т.1).

31.05.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою № 139/19 щодо невиконання умов договору оренди та договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (а.с.56-65,т.1).

Відповідачем, як зазначає позивач, вищевказана претензія-вимога була залишена без задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інших правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1. ст. 530 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу частини першої статті 291 ГК України не допускається.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження оплати відповідачем заборгованості з орендної плати за договором оренди № 6482-Н та витрат на утримання майна за договором № 6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Відповідно до вимог статей 13 та 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, оскільки був своєчасно обізнаний про розгляд даної справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано умов договору оренди №6482-Н від 14.03.2018 та договору №6482-Н-2018-ВВ про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 14.03.2018, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 36 242,94 грн. та витрат на утримання майна у розмірі 10 606,40 грн.

Також, частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки суми 3% річних за договором оренди №6482 у розмірі 366,72 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 6482-Н-2018-ВВ у розмірі 183,42 грн. суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до зазначених договорів, у зв`язку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 7% штрафу від невиконаного зобов`язання за договором оренди №6482 у розмірі 2 536,96 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6482-Н-2018-ВВ у розмірі 849,02 грн.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідальність у вигляді 7% штрафу від невиконаного зобов`язання передбачена пунктом 3.8. договору оренди № 6482 та пунктом 2.2.3. договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 6482-Н-2018-ВВ.

З огляду на вимоги положень Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки суми 7% штрафу від невиконаного зобов`язання встановив, що відповідні розрахунки позивачем здійснено неправильно, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 7% штрафу від невиконаного зобов`язання за договором оренди № 6482 у розмірі 2 536,96 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 6482-Н-2018-ВВ у розмірі 849,02 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме: за договором оренди № 6482 у розмірі 2 536,96 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 6482-Н-2018-ВВ у розмірі 848,48 грн.

Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором оренди №6482 у розмірі 4 191,33 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6482-Н-2018-ВВ у розмірі 2 109,30 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України.

Так, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачена пунктом 3.7. договору оренди № 6482 та пунктом 2.2.3. договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 6482-Н-2018-ВВ.

Суд, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановив, що відповідні розрахунки позивачем здійснено неправильно, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором оренди №6482 у розмірі 4 191,33 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6482-Н-2018-ВВ у розмірі 4 191,33 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме: за договором оренди № 6482 у розмірі 2 536,96 грн. та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання наданого в оренду нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №6482-Н-2018-ВВ у розмірі 1 594,11 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, у відповідності до статті 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1 903,65 грн. підлягають стягненню з відповідача, а у розмірі 17,35 грн. - покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "СЕРЖ" (61003, м. Харків, майдан Конституції, б.1; ) на користь Концерну "Військторгсервіс" в особі "Східної" філії Концерну "Військторгсервіс" (юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, б. 28-А; адреса для листування: 61034, м. Харків, вул. Переможців, б. 6-А; ):

- заборгованість за договором оренди №6482 у розмірі 36 242 (тридцять шість тисяч двісті сорок дві) грн. 94 коп., пеню у розмірі 4 191 (чотири тисячі сто дев`яносто одну) грн. 33 коп., 3% річних у розмірі 366 (триста шістдесят шість) грн. 72 коп., 7% штрафу від невиконаного зобов`язання у розмірі 2 536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) грн. 96 коп.;

- заборгованість за договором про відшкодування № 6482-Н-2018-ВВ у розмірі 10 606 (десять тисяч шістсот шість) 40 коп., пені у розмірі 1 594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 11 коп., 3% річних у розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 42 коп., 7% штрафу від невиконаного зобов`язання у розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) грн. 48 коп.;

- судовий збір у розмірі 1 903 (одна тисяча дев`ятсот три) грн. 65 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "03" лютого 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко