ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. Справа№ 910/3500/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мотуренко Ю.А. дов. №3 від 03.01.2020;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 (повний текст складено 17.07.2019)

у справі №910/3500/19 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (правонаступник - Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго")

до Акціонерного товариства "Банк Альянс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альвера"

про стягнення 5 168 693,96 грн,

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - Банк, відповідач або апелянт) та просило стягнути 4 727 957,64 грн. за гарантією, виданою відповідачем на забезпечення виконання підрядником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Альвера" (далі - третя особа, підрядник) своїх зобов`язань за договором від 26 грудня 2017 року №09-4/3794-17 (далі - договір підряду), а також 123 963,16 грн. - 3% річних та 316 773,16 грн. інфляційних втрат коштів, нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошових зобов`язань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підрядник порушив встановлені договором підряду строки використання авансового платежу, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача за отриманням оплати по гарантії, однак, відповідач безпідставно відмовив у здійсненні виплати за банківською гарантією, передбаченої гарантією на авансовий платіж №364-18 від 18 січня 2018 року (далі - гарантія).

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що підрядником не було порушено порядку використання авансового платежу, оскільки звіт про використання коштів був надісланий на адресу позивача вчасно, а жодних доказів нецільового використання авансу позивачем не надано. Тому банком було правомірно відмовлено позивачу в задоволенні вимоги, оскільки вона не містила в собі опису сутності порушення гарантованого зобов`язання, що, в свою чергу, є безумовною підставою для відмови в її задоволенні, а крім цього, позивачем не доведено факту настання гарантійного випадку. Крім цього, вказав, що гарантія діяла до 30.04.2018 і станом на час подання позову дія гарантії є припиненою, а закінчення строку дії гарантії є підставою для того, щоб вважати зобов`язання гаранта перед кредитором припиненими.

Третя особа, заперечуючи проти позову, посилалась на те, що станом на 25.04.2018 (дата вимоги до відповідача) третьою особою, як підрядником, у встановлені договором підряду строки було використано авансовий платіж позивача на суму 3 622 794,00 грн., а тому позивач не мав права вимагати від гаранта сплати повної суми гарантії. Також вказав, що сума авансового платежу присуджена до стягнення з нього на користь позивача рішенням суду у справі №922/3187/18.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02 липня 2019 року позов задоволено.

З Акціонерного товариства "Банк Альянс" стягнуто на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 4727957,64 грн. основного боргу, 316773,16 грн. інфляційних втрат, 123963,16грн. - 3% річних та 77530,41 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01 серпня 2019 року замінено позивача його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також просить зупинити виконання рішення суду.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відсутній гарантійних випадок; позивач передчасно звернувся до банку з вимогою про сплату коштів за гарантією, а обов`язок третьої особи повернути авансові платежі виник після закінчення строку дії гарантії; на дату звернення з позовом до суду дія гарантії була припинена; позивачем порушено передбачений договором підряду порядок повернення авансового платежу, а вимога була надіслана на всю суму гарантії, без врахування використаного підрядником авансу; повну суму авансу було стягнуто з третьої особи рішенням у справі №922/3187/18, а внаслідок стягнення суми коштів за гарантією у відповідача виникне право регресу до третьої особи, що призведе до подвійного стягнення; позивач зловживає своїми правами щодо стягнення коштів за гарантіями, про що свідчать інші судові провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що положення договору підряду не регулюють умови та порядок пред`явлення вимоги за гарантією, оскільки гарантія має автономний характер; позивач своєчасно звернувся з вимогою про виплату коштів за гарантією; доводи про подвійність притягнення третьої особи до відповідальності ґрунтуються на припущеннях, оскільки предметом даного спору є стягнення коштів з відповідача; у діях позивача відсутнє зловживання правами, оскільки він реалізує своє право на звернення до суду; матеріалами справи підтверджується факт настання гарантійного випадку, оскільки підрядник у встановлені строк не використав авансовий платіж та не подав відповідний звіт з доказами, які підтверджують використання авансу; зменшення суми гарантії було можливо лише у разі виконання робіт/поставки обладнання, докази чого відсутні.

Відповідачем були подані письмові пояснення, у яких він вважає необґрунтованими доводи позивача, які викладені у відзиві.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів КоробенкаГ.П., Кравчука Г.А.

У зв`язку зі зміною складу суду розгляд справи розпочався спочатку, та відповідно до ст. 216 ГПК України у судовому засіданні була оголошена перерва з 26 листопада 2019 року до 12 год. 00 хв. 23 січня 2020 року.

Ухвала суду, направлена третій особі за адресою, зазначеною у апеляційній скарзі (61001, м.Харків, вул. Молочна, буд. 11, корп.8, літ.А-14), яка також є адресою державної реєстрації, повернута поштою з довідкою "За закінченням терміну зберігання". Іншої адреси матеріали справи не містять. При цьому, третій особі було відомо про наявність апеляційного провадження, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду про відкриття апеляційного провадження.

Отже, судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, направлені на повідомлення третьої особи про розгляд справи.

Представник відповідача (апелянта) адвокат Литвин В.В. після перерви у судове засідання не з`явився, 23 січня 2020 року подав клопотання про відкладення розгляду справи, у якому вказав, що на 10 год. 00 хв. він приймає участь в судовому засіданні Господарського суду міста Києва і може не встигнути у засідання, призначене на 12 год. 00 хв.

Судом відхилено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, відповідачу з 26 листопада 2019 року було відомо про дату та час судового засідання, тому відповідач мав можливість направити іншого представника, або взяти участь у справі через свого керівника або іншу повноважну особу в порядку самопредставництва юридичної особи.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 26 грудня 2017 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альвера", як підрядником, було укладено договір №09-4/3794-17 відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати (за завданням замовника, в обсягах, порядку, строки, обумовлені договірною документацією) роботи з технічного переоснащення ПС 330 кВ "Первомайськ" (за предметом закупівлі ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Виконання робіт з технічного переоснащення ПС 330 кВ "Первомайськ" шляхом заміни автотрансформатора 2АТ типу АТДЦТН - 200000/330/110/10 кВ та пристроїв РЗА на сучасні, смт.Первомайськ Харківської обл. інв. №6369) та передати замовнику результат робіт, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити підряднику належно виконані роботи (результат робіт) в порядку, визначеному договором. Перелік обладнання, яке передається (поставляється) підрядником замовнику з оформленням актів приймання-передачі обладнання та з подальшим встановленням на об`єктах замовника у ході виконання робіт за договором та (або) передається на підставі актів про змонтоване обладнання (устаткування) після його монтажу, кількість такого обладнання, його номенклатура, комплектність, інші показники (як-то характеристики, вимоги до якості обладнання) визначено в додатку 3 до договору (п.1.1).

Підрядник виконує роботи в період з дати набуття договором чинності по 20.12.2018 згідно з завданням (п.1.2 договору підряду).

Відповідно до п.2.3 договору підряду ціна договору (на підставі додатку №2 до договору) становить 12 555 199,20 грн в т.ч. ПДВ 2 092 533,20 грн.

У відповідності до п.3.3 - 3.4 договору підряду оплата підряднику здійснюється у формі: часткової попередньої оплати (аванс) та подальшої оплати - проміжними платежами (після погашення підрядником авансового платежу). Розмір авансу становить: - не більше 30% від загальної вартості робіт; - не більше 50% від вартості обладнання (устаткування). Аванс сплачується підряднику протягом двадцяти п`яти банківських днів з дати надання ним (після набуття договором чинності) рахунку-фактури.

Пунктом 3.10 договору підряду встановлено, що підрядник зобов`язується використати одержаний авансовий платіж на придбання (виробництво) необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, інших матеріальних ресурсів протягом 30 днів (але не більше 90 днів) після одержання авансового платежу. Підрядник протягом 35 днів (але не більше 95 днів) з дня надходження авансового платежу повинен надати звіт про використання авансових коштів (за формою згідно з додатком 6 до договору) разом з підтверджуючими документами (копії накладних/актів, платіжних доручень з відміткою банку тощо). У разі ненадання у встановлений строк такого звіту або виявлення факту нецільового використання та/або невикористання авансового платежу замовник вправі достроково розірвати договір, повідомивши підрядника та/або вимагати повернення всієї суми авансового платежу з урахуванням індексу інфляції та відсотків річних - 14%.

Згідно з п.п.3.11, 3.11.1, 3.11.2, 3.11.3 договору підряду підрядник зобов`язаний надати гарантію повернення авансового платежу (у вигляді безумовної і безвідкличної банківської гарантії, оформленої на паперовому носії) на суму, рівну сумі авансового платежу. Гарантія повернення авансового платежу є чинною від дня її видачі та протягом строку, на який вона видана: з дати її видачі та по 30.04.2018; при цьому (період дії гарантії закінчується не раніше дати підписання акту (ів) приймання-передачі обладнання, актів про належно виконані роботи (на суму авансового платежу) або повернення підрядником авансу відповідно до вимоги замовника). Гарантія втрачає свою чинність після погашення підрядником авансу чи його повернення відповідно до умов даного пункту договору. Гарантія не може бути анульована або змінена без попереднього узгодження із замовником. За гарантією банк-гарант здійснює платіж замовнику за його письмовою вимогою без надання замовником інших документів або виконання інших умов. У разі невиконання підрядником вимоги замовника щодо повернення авансового платежу гарантія направляється замовником банку-гаранту (для стягнення) з вимогою платежу за цією гарантією.

Відповідно до п.п.4.6.4, 4.6.4.4 договору підряду підрядник здійснює передачу (поставку) обладнання, яке передається (поставляється) замовнику з оформленням актів приймання - передачі обладнання (за переліком згідно з додатком 3 до договору), датою поставки (передачі) обладнання визнається дата підписання замовником акту приймання-передачі обладнання.

Пунктом 5.3 договору підряду встановлено, що передача підрядником виконаних робіт та приймання їх замовником (уповноваженим представником замовника) оформлюється відповідним актом про приймання належно виконаних робіт (етапу робіт за визначений звітний період), про змонтоване обладнання (устаткування).

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 31.03.2019, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (п.11.1 договору підряду).

Згідно з графіком поставки обладнання, що є додатком №4 до договору підряду, все обладнання за договором підряду мало бути поставлене підрядником протягом грудня 2017 року-лютого 2018 року.

Крім того, відповідно до графіку виконання робіт, що є додатком №5 до договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альвера" зобов`язалося виконати частину робіт протягом грудня 2017 року - лютого 2018 року, а усі передбачені договором підряду роботи у термін не пізніше вересня 2018 року.

На виконання умов договору підряду, на підставі рахунків-фактур підрядника №09012018/1 від 09.01.2018 та №09012018/2 від 09.01.2018, позивачем було перераховано підряднику авансовий платіж на загальну суму 4727957,64 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №40 від 19.01.2018 на суму 2403494,52 грн. з призначенням платежу - аванс 50% на постачання обладнання та №41 від 19.01.2018 на суму 2324463,12 грн. з призначенням платежу - аванс 30% на виконання робіт.

Після укладення договору підряду акціонерним товариством "Банк Альянс", як гарантом, було видано Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго", як бенефіціару, безвідкличну і безумовну гарантію на авансовий платіж №364-18 від 18 січня 2018 року щодо виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Альмера", як принципалом, зобов`язань за договором підряду.

Так, за умовами гарантії Банк безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити бенефіціару протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара, передбаченої цією гарантією, грошову суму, що не перевищує 4 727 957,64 грн. у випадку порушення принципалом зобов`язань за договором щодо використання авансового платежу.

Виплата по гарантії здійснюється на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго". Гарант протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги зобов`язується сплатити бенефіціару грошову суму в межах суми гарантії. Письмова вимога бенефіціара надсилається через банк бенефіціара. Письмова вимога бенефіціара має бути підписана належним чином уповноваженою особою бенефіціара, яка має право першого підпису згідно з карткою із зразками підписів бенефіціара та скріплена печаткою бенефіціара. Справжність підпису на письмовій вимозі бенефіціара має бути підтверджена банком бенефіціара. За письмовою згодою бенефіціара можуть бути внесені зміни до цієї гарантії шляхом направлення гарантом повідомлення із зазначенням змін до умов гарантії за 20 банківських днів до передбачуваної дати набрання чинності відповідними змінами. Зміни набувають чинності після отримання від бенефіціара повідомлення про прийняття запропонованих змін. У разі продовження строку дії договору генпідрядник зобов`язаний продовжити строк дії банківської гарантії на строк продовження строку дії договору.

Сума гарантії може зменшуватись пропорційно вартості виконаної роботи/поставленого обладнання (згідно з підписаними бенефіціаром актами про приймання належно виконаної роботи/поставленого обладнання), а також на суму здійснених гарантом виплат у задоволення вимоги бенефіціара за цією гарантією. Відповідальність гаранта не повинна перевищувати суму, на яку видано цю гарантію. Ця гарантія набирає чинності з моменту видачі та залишається дійсною до погашення учасником торгів авансового платежу і будь-яка вимога стосовно неї повинна бути одержана гарантом у цей період, але не пізніше 30 квітня 2018 року включно. Ця гарантія має бути повернена гарантові після припинення її дії чи виконання гарантом обов`язків за нею. У разі припинення дії гарантії вона втрачає силу незалежно від того буде вона повернена гарантові чи ні. Ця гарантія є безвідкличною та безумовною. В разі повернення бенефіціаром оригіналу гарантії до гаранта, дана гарантія буде анульована. Гарантія підпорядковується Уніфікованим правилам для гарантій за вимогою (публікація МТП №758).

14 березня 2018 року до позивача надійшов лист підрядника за вих. №120318/1 від 12.03.2018, у якому останній просив замовника продовжити використання авансового платежу та надання відповідної звітності шляхом підписання додаткової угоди до договору підряду.

Листом за вих. №10/12178 від 23.03.2018 у відповідь позивач повідомив підрядника про умови договору підряду щодо використання авансового платежу та наданої гарантії.

27 березня 2018 року на адресу позивача від підрядника надійшов лист за вих.№260318/1 від 26.03.2018, у якому останній повторно просив замовника продовжити використання авансового платежу та надання відповідної звітності.

Листом за вих.№190418/1 від 19.04.2018 підрядник, зокрема, просив продовжити строк використання авансу та надання звітності на 60 діб.

Листом за вих.№10/16980 від 25.04.2018 у відповідь замовник просив підрядника надати звіт про використання авансу про умови договору підряду щодо використання авансового платежу та наданої гарантії.

Однак, згоди на продовження строку використання авансового платежу сторони договору підряду не досягли.

Позивач вказує на те, що при виконанні умов договору підряду третьою особою було допущено порушення зобов`язань щодо використання авансового платежу.

У зв`язку із порушенням підрядником умов договору підряду, позивач 26.04.2018 направив відповідачу, як гаранту, через банк позивача (АТ "Укрексімбанк") вимогу №01/17060 від 25.04.2018 про сплату коштів за гарантією, у якій повідомив про порушення приницпалом (підрядником) своїх зобов`язань за договором підряду, тобто, про настання гарантійного випадку, та вимагав сплатити грошову суму в розмірі 4 727 957,64 грн. Вказана вимога отримана відповідачем 27.04.2018.

27.04.2018 на адресу позивача надійшов звіт про використання авансового платежу станом на 23.04.2018 із супровідним листом за вих.№230418/1 від 23.04.2018, які були направлені на адресу позивача 25.04.2018, що підтверджується відповідним описом вкладення у цінний лист.

У відповідь на вимогу позивача про виплату суми гарантії відповідач направив лист від 08.05.2018 №21/4-760, у якому вказав, що згідно наданої принципалом інформації ним було використано аванс на загальну суму 3622794,00 грн., тому сума невикористаного авансу становить 1105163,64 грн.; згідно п. 3.11 договору підряду гарантія підлягає виплаті у разі невиконання підрядником вимоги замовника щодо повернення авансового платежу.

Листом за вих.№10/38627 від 24.09.2018 позивач повідомив підрядника про відмову від договору №09-4/3794-17 від 26.12.2017 з 17.10.2018 та просив останнього повернути аванс у розмірі 4 727 957,64 грн. Вказаний лист підрядник отримав 08.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 28.09.2018.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач не виплатив кошти за гарантією, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути 4 727 957,64 грн. за гарантією, а також 123 963,16 грн. - 3% річних та 316 773,16 грн. інфляційних втрат коштів.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності і обґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі наступних правочинів:

- договору №09-4/3794-17 від 26 грудня 2017 року, укладеного між позивачем та третьою особою, який за правовою природою є договором підряду;

- гарантії на авансовий платіж №364-18 від 18 січня 2018 року, наданої відповідачем позивачу, яка є одностороннім правочином та одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача, як гаранта, суми, забезпеченої гарантією, внаслідок неналежного виконання підрядником своїх зобов`язань за договором підряду, а також застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду, зокрема викладеної у постановах від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 10.05.2018 у справі №904/4275/17, при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта платити за гарантією, в предмет доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією.

Спірні правовідносини врегульовані ст. 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та параграфом 4 глави 49 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами договору підряду встановлено, що підрядник зобов`язаний використати одержаний авансовий платіж на придбання (виробництво) необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, інших матеріальних ресурсів протягом 30 днів (але не більше 90 днів) після одержання авансового платежу. Підрядник протягом 35 днів (але не більше 95 днів) з дня надходження авансового платежу повинен надати звіт про використання авансових коштів (за формою згідно з додатком 6 до договору) разом з підтверджуючими документами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Авансовий платіж на загальну суму 4 727 957,64 грн. був отриманий підрядником 19.01.2018, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, отже, він повинен був використати ці кошти у строк до 19.04.2018 та надати звіт про їх використання у строк до 24.04.2018.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач порушив порядок використання авансового платежу, не здійснив придбання (виробництво) необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, інших матеріальних ресурсів, а також не направив у встановлений строк звіт про використання авансового платежу з підтверджуючими документами.

Доводи відповідача та третьої особи про те, що підрядником використано аванс на загальну суму 3 622 794,00 грн. та своєчасно направлено звіт, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки звіт був направлений 25.04.2018, що підтверджується відтиском календарного штемпелю на описі вкладання, тобто, з пропуском встановленого договором строку, і до звіту не було додано жодних підтверджуючих документів (копії накладних/актів, платіжних доручень з відміткою банку тощо), що підтверджується цим же описом вкладення.

У процесі розгляду справи третьою особою були надані копії платіжних доручень про сплату коштів на користь ТОВ "Волинська електротехнічна компанія" та ТОВ "Будімпекс плюс", однак вказані платіжні доручення не надавались позивачу разом зі звітом і вони не містять жодних посилань на договір підряду, отже, не можуть бути доказами належного використання авансового платежу.

Крім цього, з матеріалів справи також вбачається, що рішенням Господарського суду Харківської області від 05.03.2019 у справі №922/3187/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2019, було стягнуто з підрядника на користь замовника за договором підряду 1848995,38 грн. пені, 782 282,58 грн. штрафу та збитки в сумі 4727957,64 грн.

Вказаним рішенням було встановлено, що станом на дату звернення позивача з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альвера" до виконання своїх зобов`язань за договором №09-4/3794-17 від 26.12.2017 не приступило, обладнання (устаткування) замовнику не поставило, виконання робіт не розпочало, а невиконання підрядником робіт та нездійснення поставки обладнання є порушенням умов договору. Фактично позивач, сплативши аванс, розраховував на отримання результатів робіт та обладнання в повному обсязі, однак був цього позбавлений, внаслідок чого отримав збитки. За висновками судів, договір №09-4/3794-17 від 26.12.2017 є розірваним, а зобов`язання за ним припинені.

Отже, на момент розгляду даної справи набрало законної сили судове рішення у справі №922/3187/18, яким встановлений факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Альвера" зобов`язань за договором №09-4/3794-17 від 26.12.2017, ці обставини не підлягають повторному доказуванню.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 ЦК України встановлено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до умов виданої відповідачем гарантії строк її дії становив - до 30 квітня 2018 року включно.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 (далі - Положення), розділом І якого, в редакції, чинній станом на дату видачі відповідачем гарантії - 18.01.2018, визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема, і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - факт порушення принципалом перед бенефіціаром зобов`язання, забезпеченого гарантією, у зв`язку із настанням якого банк-гарант одержує вимогу бенефіціара на сплату коштів відповідно до виданої гарантії з урахуванням умов наданої гарантії та протягом строку дії гарантії.

Частинами 1, 2, 3 ст. 563 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення зобов`язань з боку принципала, але не у відношенні гаранта, а щодо бенефіціара за основним зобов`язанням.

Тобто, підставою для виконання гарантом своїх зобов`язань є особливий стан сторін в основній угоді, в якій гарант не є суб`єктом. Іншими словами, гарант сплачує відповідну суму бенефіціару при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу III Положення, в редакції, яка діяла на момент надання гарантії, у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено). Вимога та інші обумовлені в гарантії документи мають бути подані до банку-резидента для подальшого передавання цієї вимоги до банку-гаранта або іншого банку, від якого надійшла гарантія, протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Умовами наданої відповідачем гарантії передбачено, що вона надсилається гаранту через банк бенефіціара, є безвідкличною і безумовною, та не передбачає подання будь-яких інших документів.

Позивачем, у зв`язку із порушенням підрядником зобов`язань за договором щодо використання авансового платежу, в межах строку дії гарантії, через банк бенефіціара (АТ "Укрексімбанк"), було направлено вимогу про сплату коштів за гарантією.

В силу положень статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема, і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Навпаки, відповідно до частини 3 статті 565 ЦК України, якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом в установлений цією гарантією строк. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №3-31гс16.

Дослідивши зміст гарантії, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті за гарантією, оскільки пред`явлена позивачем вимога відповідала умовам гарантії та, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, є такою, що пред`явлена позивачем своєчасно.

Доводи відповідача про те, що вимога за гарантією повинна була направлятись після відмови підрядника повернути суму авансового платежу є необґрунтованими, оскільки суперечать змісту гарантії.

Посилання відповідача про те, що вимога повинна була виставлятись лише на суму невикористаного авансу, також є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, третьою особою не було надано належних доказів використання авансового платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами гарантії встановлено, що сума гарантії підлягає сплаті протягом трьох робочих днів з моменту одержання письмової вимоги бенефіціара. Відповідач отримав вимогу 27.04.2018 (п`ятниця), отже, повинен був сплатити кошти позивачу до 04.05.2018 (з врахуванням вихідних та святкових днів), однак у встановлений строк суму гарантії не сплатив, направивши 08.05.2018 лист про відмову від виплати.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до норм ч. 1 статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За вказаних обставин є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач порушив свої зобов`язання за гарантією та не сплатив передбачену нею суму 4 727 957,64 грн., отже, не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що стягнення цих коштів призведе до подвійного стягнення з третьої особи, відхиляються судом, оскільки ґрунтуються на припущеннях, а питання щодо подальших можливих дій відповідача, зокрема, стягнення виплати з третьої особи в порядку регресу, виходить за межі розгляду даного спору.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховані 3% річних в сумі 123 965,16 грн. за період прострочення з 05.05.2018 по 19.03.2019 та інфляційні втрати коштів в сумі 316773,16 грн. за період з травня 2018 року по лютий 2019 року. Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок процентів річних та інфляційних втрат коштів, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вони є арифметично та методологічно вірними, а тому ці позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02 липня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.02.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук