ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 справа № 914/1636/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань Толочко І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Державного підприємства «Ніжинське лісове господарство», м. Ніжин,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Синеон», с. Старий Яричів,

про стягнення 218471,8 грн.

За участю представників:

від позивача: Рождественська Л.П. адвокат,

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Державне підприємство «Ніжинське лісове господарство», м. Ніжин, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синеон», с. Старий Яричів, 186226,55 грн. заборгованості та 32245.25 грн. пені.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами у справі 22 січня 2019 р. Договору № 20 в частині взятих на себе за Договором (п.п. 4.3., 7.1.) зобов`язань з своєчасної повної оплати поставленої йому лісопродукції та вартості витрат позивача на реквізит і послуги залізниці. Крім цього, позивач на підставі п. 9.3. Договору № 20 та статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача пеню.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві (а.с. 65-67) просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з такого.

Позивач всупереч вимогам п. 5.1. Договору № 20 без повідомлення відповідача передав товар перевізнику ДП «Укрзалізниця». Під час передачі товару ДП «Укрзалізниця», представник відповідача, в порушення умов Договору, не був присутнім з незалежних від нього обставин. Під час розвантаження товару 06-07 лютого 2019 р. відповідачем виявлено суттєву невідповідність товару за якістю, об`ємом, про що засобами телефонного зв`язку повідомлено позивача. За усною домовленістю позивач мав замінити відправлений товар на товар належної якості. Представник відповідача відвідав підприємство позивача 28 березня 2019 р., проте продукції відповідної якості на складі позивача ним виявлено не було.

Відповідач залишив претензію позивача № 17-01/110 від 18 березня 2019 р. без розгляду, оскільки така була оформлена неналежним чином.

23 серпня 2019 р. відповідач запросив представника позивача оглянути поставлену лісопродукцію та скласти Акт невідповідності продукції якісним та кількісним показникам, заявленим у товаро-супровідних документах на продукцію. Однак, позивач ухилився від виконання взятих на себе за Договором зобов`язань.

Висновком Національного лісотехнічного університету України підтверджується та обставина, що поставлену відповідачем партію лісоматеріалів слід вважати такою, що не відповідає товаросупровідним документам як за об`ємом так і за якістю лісоматеріалів.

Відповідач вважає, що позивачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, ст.ст. 76, 77 ГК України.

Видаткова накладна № ЧН-0 від 26.01.2019 р. та акт наданих послуг № ЧН-0 від 26.01.2019 р. не підписані відповідачем, оскільки він не визнає факт поставки товару належної якості. Ці докази є неналежними доказами. Специфікація-накладна № ЧНБ061803 від 27.01.2019 р. та № 4 від 26.01.2019 р. викликають сумнів, оскільки вказані у них дані спростовуються долученим до матеріалів справи відповідачем експертним висновком.

Стислий виклад додаткових письмових пояснень відповідача (а.с. 108).

Відповідач посилається на те, що згідно з п. 1 Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості П-7 передбачено, що вона застосовується, якщо порядок прийомки Товару не встановлений Договором. Проте п. 5.1. Договору передбачено приймання товару на нижньому складі позивача в присутності сторін Договору. Розвантаження вагону здійснював перевізник 06.02.2019 р. Відповідач побачив товар після його оплати. Відповідач зробив повідомлення про виклик представника позивача телефоном у відповідності до п. 17, 18 Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання по якості П-7. Позивач на вказане повідомлення відповіді не надав. Відповідач 08.02.2019 р., відповідно до вимог п.п. 16, 20, 29 згаданої вище Інструкції, склав акт вибіркової перевірки якості товару з розповсюдженням результатів перевірки якості частини товару на загальну партію товару.

Стислий виклад відповіді позивача на відзив (а.с. 122-124).

Позивач зазначає, що доводи відповідача не відповідають дійсності.

Відповідач звернувся до позивача з листом № 02-01/2019 засобами електронної пошти із письмовою заявою про відвантаження у січні поточного року вагону з лісопродукцією, в якому зазначив реквізити залізничної станції одержувача «Сапіжанка Львівської залізниці». Того ж дня позивач виставив відповідачу рахунок № 34 на оплату продукції. Відповідач, після прибуття 02.02.2019 р. продукції на станцію отримання, здійснив 04.02.2019 р. її часткову оплату, чим визнав факт отримання товару.

Доводи відповідача про те, що він повідомив позивача про невідповідність поставленої продукції за якістю та об`ємом, умовам договору, не відповідає дійсності. Позивач стверджує, що уся відправлена ним лісопродукція була попередньо відібрана безпосередньо представником відповідача у лісі.

Позивач посилається на спростування відзиву відповідача також на приписи пунктів 5.4., 5.5. та 8.6. Договору, та пунктів 5, 9 Інструкції про порядок приймання лісопродукції по кількості та якості.

Позивач вважає нелогічним складання Акту розбіжностей через 7 місяців після отримання відповідачем товару.

На думку позивача, експертний висновок від 27 жовтня 2019 р. є некомпетентним в зв`язку з тим, що експертне дослідження деревини проведене майже через рік після проведення лісозаготівельних робіт. За такий час деревина зменшилась у діаметрі, місцями втратила кору, залежно від умов її зберігання та дії навколишнього середовища. Експертом досліджувалась деревина невідомого походження, яка розташована на території ФОП Горун Н.В.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 19.08.2019 р. позовна заява залишалась без руху.

Ухвалою суду від 08.10.2019 р., після виходу судді Бортник О.Ю. із щорічної відпустки, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від цього ж дня відмовлено позивачу у поверненні судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 160033.

Підготовчі засідання у справі відкладались та строк підготовчого провадження у справі продовжувався з підстав, наведених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, підготовче засідання, призначене на 09.12.2019 р., не відбулося та ухвалою суду від 10.12.2019 р. підготовче засідання призначено на іншу дату.

Ухвалою суду від 26.12.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Клопотання представника відповідача від 17.01.2020 р. про відкладення судового засідання не підтверджене жодними доказами, крім цього, директор відповідача Дубінін Р.В. відповідно до наявних у матеріалах справи доказів теж є адвокатом, представляв інтереси відповідача у судових засіданнях у справі та не був позбавлений можливості з`явитись у судове засідання 22.01.2020 р. Представник відповідача не викликався ухвалою суду у судове засідання 22.01.2020 р., його явка не визнавалась судом обов`язковою та необхідною. Тому причини неявки в судове засідання 22.01.2020 р. представника відповідача не є поважними і суд розглянув справу по суті на підставі ч. 3 ст. 202 ГПК України.

Клопотання про виклик в судове засідання експерта не підписане електронним цифровим підписом, тому у суду відсутні підстави для його розгляду.

Мотивувальна частина рішення.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до норм статті 712 ЦК України та статті 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з приписами статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Таким чином до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування зокрема таких обставин: між сторонами у справі укладено Договір поставки товару; позивач поставив відповідачу товар у порядку та на умовах, передбачених Договором; відповідач поставлену йому продукцію повністю не оплатив; вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов`язання не суперечать Закону, або ж спростування наявності наведених вище обставин учасником справи, який має протилежний до позивача процесуальний інтерес у справі.

Вичерпний перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, зазначено сторонами у справі в додатках до поданих ними клопотань та заяв процесуального характеру у справі.

Суд визнає встановленими або спростованими з огляду на більшу вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини, що є предметом доказування у справі.

Між сторонами у справі 22 січня 2019 р. укладено Договір № 20. Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи (а.с. 10-12) належно завіреною копією цього Договору з Специфікацією до нього, яка є невід`ємною частиною договору (а.с. 12). У цій специфікації сторони погодили ціну товару.

У пунктах 4.1. - 4.3. Договору сторони погодили відпуск товару по договору на умовах франко-нижній (проміжний) склад Продавця (позивача) протягом 7 днів з дня отримання коштів, а також можливість на прохання відповідача, при наявності рухомого складу, поставки лісопродукції залізничними вагонами. У цьому випадку позивач взяв на себе зобов`язання оплатити вартість витрат на реквізит (вагонні стійки, дошки для оббивки вагону, цвяхи. Дріт і таке інше) та послуги залізниці (провізна плата, подача та уборка вагона і таке інше).

Наявність прохання відповідача до позивача про відвантаження у січні 2019 р. вагону з лісом круглим (дуб) діам. 20-60 см, довж. 2-3 м., з зазначенням станції призначення Львівської залізниці: Сапіжанка, код станції: 370909, код вантажоотримувача: 4793 підтверджується листом вих. № 02-01/2019 від 25 січня 2019 р. (а.с. 102).

Таким чином, сторонами передбачено можливість поставки товару як безпосередньо на складі позивача, так і іншим способом залізничним транспортом. У разі поставки товару залізничним транспортом, сторони в пункті 5.3. Договору, що датою передачі товару позивачем та прийому його відповідачем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.

Позивач, на прохання відповідача поставити йому ліс круглий, виставив йому за допомогою електронної пошти рахунок № 34 від 25.01.2019 р. на оплату 350000 грн. попередньої оплати за лісоматеріали круглі дубові згідно договору № 20 від 22.01.2019 р. (а.с. 103-104).

Факт навантаження у станції відправлення позивачем у вагон № 65241382 УЗ чотирьох штабелів по 3 м круглих лісоматеріалів (дуб), в кількості 53,6618 м куб., для відправки цих матеріалів відповідачу на станцію Сапіжанка, код станції 370909, код отримавача: 4793, та поставки цієї продукції підтверджується специфікацією-накладною № 4 на відправлення деревини залізницею від 26.01.2019 р., товарно-транспортною (залізничною) накладною № 32022675 (а.с. 16, 17), податковою накладною, оформленою позивачем 26.01.2019 р. за № 79/, та квитанцією № 1 про її отримання Державною податковою службою України (а.с. 125-126).

Факт отримання відповідачем вказаної продукції разом з її товаросупровідними документами (видаткова накладна № ЧН-0, специфікація-накладна № ЧНБ061803 від 27.01.2019 р., залізнична накладна № 32022675) підтверджується листом відповідача від 21 жовтня 2019 р. У відзиві відповідачем визнається отримання продукції від позивача, проте зазначається, що вона не відповідала товаросупровідним документам по кількості та якості (а.с. 66). Однак, у листі відповідача від 23 серпня 2019 р. вих. № 12-08/2019 йдеться лише про поставку товару неналежної якості (а.с. 71). У цьому листі відповідач зауважень щодо кількості отриманої від позивача продукції не висловлює.

Сторонами у справі у розділі 3 Договору та Додатку № 1 до Договору № 20 (а.с. 12) погоджено ціну товару. Вартість відправленої позивачем відповідачу продукції відповідно до Специфікації № 2 від 26.01.2019 р. відповідає її вартості, зазначеній у Додатку № 1 до Договору. Залізничною накладною № 32022675 (а.с. 17) та специфікацією-накладною № 4 (а.с. 16) підтверджується сплата позивачем 20845,9 грн. залізничного тарифу та понесення позивачем витрат на послуги залізної дороги (подача та уборка вагона і таке інше) та послуги по пакуванню вантажу (дошки для оббивки, пиловик, цвяхи, дріт і таке інше).

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 24 та № 26 від 04 лютого 2019 р. (а.с. 53-54) підтверджується часткова оплата відповідачем отриманого від позивача товару, в сумі 140000 грн.

Позивач не оплатив у строки, встановлені пунктом 7.1. Договору, решти 153757,13 грн. вартості поставленої йому продукції. За таких обставин, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, відповідач не сплатив позивачу 32469,42 грн. його витрат на реквізит та послуги залізниці, які згідно з пунктом 4.3. Договору зобов`язувався оплатити. Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 18.03.2019 р. за № 17-01/110 сплатити зазначену суму (а.с. 19). Цю вимогу відповідач отримав 06.04.2019 р., що підтверджується наявним у справі Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20). Проте відповідач зазначені послуги, в порушення вимог ст. 530 ЦК України, не оплатив, вимогу залишив без відповіді та задоволення. Тому 32469,42 грн. витрат на супутні послуги з пакування продукції та доставки її позивачу теж підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 546, 547, 549, 611, 629 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Позивачем безпідставно заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки за порушення строків виконання зобов`язань із сплати 32469,42 грн. витрат на супутні послуги з пакування продукції та доставки її позивачу. У п. 9.3. Договору № 20 від 22 січня 2019 р. сторони передбачили можливість сплати відповідачем лише неустойки за несвоєчасну оплату товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк Продукції. Пунктами 1.1. та 2.3. Договору визначено поняття Товару за Договором, витрати, вказані у п. 4.3. Договору до цього Товару не належать.

Крім цього, у п. 7.1. договору сторони погодили, що розрахунки здійснюються шляхом передоплати 100 % вартості банківським переказом коштів на розрахунковий рахунок позивача за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати пред`явлення рахунку до сплати або за окремою домовленістю сторін у термін не більше 15-ти календарних днів після відвантаження лісопродукції.

Пункт 7.2. Договору містить положення про те, що за домовленістю обох сторін оплата може здійснюватися за фактом відвантаження, але не пізніше 14 календарних днів.

Позивач поставив відповідачу товар без передбаченої договором передоплати.

Враховуючи відсутність доказів досягнення сторонами письмової домовленості щодо 14 чи 15 календарних днів строку оплати продукції за фактом відвантаження , суд, виходячи з встановленого ч. 1 ст. 2 ГПК України завдання господарського судочинства, вважає, що справедливим у даному випадку буде застосування строку оплати у розмірі не більше 15-ти календарних днів після відвантаження продукції.

Позивачем при направленні товару відповідачу оформлено товаросупровідні документа на вантаж, а саме: видаткову накладну № ЧН-0 (а.с. 14), специфікацію-накладну № ЧНБ061803 від 27.01.2019 р. (а.с. 15), залізничну накладну № 32022675 (а.с. 16). Про отримання вказаних документів відповідачем йдеться у вищезгаданому його листі від 21 жовтня 2019 р. (а.с. 73). На долученій до матеріалів справи залізничній накладній № 32022675 є календарний штемпель станції відправлення, а саме: 26.01.2019 р., 14:10. Докази того, що вказаний у залізничній накладній вантаж у той же день був готовий для видачі вантажоодержувачу на станції призначення, відсутні. Проте сам позивач, оформляючи 27.01.2019 р. специфікацію-накладну № ЧНБ061803 (а.с. 15), датував цю залізничну накладну 27.01.2019 р. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав усі можливості відвантажити вантаж, який відправлено позивачем на його адресу, 27.01.2019 р. Відповідачем суду не надані докази того, що вантаж на станцію призначення 27.01.2019 р. не надійшов або ж, що з незалежних від відповідача причин цей вантаж не міг бути отриманий ним 27.01.2019 р. на станції призначення. Крім цього, долучені відповідачем до матеріалів справи Акти № 45 та № 02011 не містять відомостей, що вони стосуються розвантаження вагону № 65241382. Наряд № 177 складено відповідачем в односторонньому порядку та він стосується розвантаження підприємством МЧ Львів вагону № 41382, тоді як вагон № 65241382 прибув на станцію Сапіжанка Кам`янка-Бузького району.

Здійснивши перерахунок суми пені, з урахуванням усіх, наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 25401,52 грн. пені. Решта позовних вимог у цій частині задоволенню не підлягають в зв`язку з їх безпідставністю.

Заперечення відповідача проти позову не беруться судом до уваги, оскільки подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Синеон» докази на їх обгрунтування, а саме: копія листа вих. № 12-08/2019 від 23 серпня 2019 р., експертний висновок від 25 жовтня 2019 р., акти № 45 та № 02011 не є допустимими доказами на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до п. 5.4. Договору, приймання товару по кількості і якості здійснюється у відповідності до вимог Інструкцій про порядок приймання лісопродукції по кількості і якості П-6 та П-7. Відповідно до пункту 5 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості № П-6, допустимим доказом невідповідності ваги вантажу по кількості тій, що вказана у транспортних документах, є складений органом транспорту комерційний акт. Складення комерційного акту вантажоодержувач зобов`язаний вимагати від органу транспорту. Крім цього, у акті № 02011 та наряді № 177, які подано відповідачем на обгрунтування своїх заперечень щодо невідповідності вантажу по кількості, йдеться про 60 тон вантажу, що відповідає п. 24 залізничної накладної. Комерційний акт у матеріалах справи відсутній.

Матеріали справи також не містять передбачених п.п. 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7. Подані відповідачем докази, такими доказами не є. Експертний висновок від 25 жовтня 2019 р. (а.с. 74-76) засвідчує обставини, які мали місце 25 жовтня 2019 р. і жодним чином не доводить невідповідність отриманої відповідачем продукції товаросупровідним документам по кількості та якості станом на січень 2019 р. Акти № 01-2019 та № 02-2019 складено директором та бухгалтером-економістом відповідача, що є порушенням п. 5.5. Договору та п.п. 16-18 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача засобами телефонного зв`язку про поставку продукції неналежної якості та меншої кількості, ніж це вказано у залізничній накладній. Позивач вказаних обставин не визнає та стверджує, що такі доводи відповідача не відповідають дійсності.

Крім цього, відповідач не відмовився від прийняття товару, не повернув товару позивачу, продовжує його утримувати.

З огляду на усе вище викладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив право позивача на отримання своєчасної оплати поставленого ним відповідачу товару у повному обсязі та у встановлені Договором № 20 строки. Вказане право підлягає захисту у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Факт понесення позивачем 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наявними у матеріалах справи Договором № 26/11/19 про надання правової допомоги від 26 листопада 2019 р., платіжним Дорученням № 160543 від 3 грудня 2019 р., попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат на професійну правничу допомогу № 17-01/491 від 12.12.19, який за своїм змістом є детальним розрахунком понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Ніжинське лісове господарство (16608, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська, 5, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Синеон (80463, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с. Старий Яричів, вул. Галицька, буд. 143, кв. 59, ) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Синеон (80463, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с. Старий Яричів, вул. Галицька, буд. 143, кв. 59, ) на користь Державного підприємства Ніжинське лісове господарство (16608, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Московська,5, ) 186226,55 грн. основного боргу, 25401,52 грн. пені, 3174,42грн. судового збору та 9686,75 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.02.2020 р.

Суддя Бортник О.Ю.