ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 січня 2020 р. Справа №903/576/19

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач"

до відповідача: фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ковельська районна державна адміністрація Волинської області

про визнання недійсним договору суборенди землі

суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Смоленський Д.П.- адвокат, ордер серії ВЛ №000,059172 від 27.08.2019, Бовгиря Я.А. - керівник, паспорт серії НОМЕР_1 від 17.02.1998;

від відповідача: Дунайчук О.С., паспорт серії НОМЕР_2 від 01.11.1996, Гарбарчук Н.М., адвокат ордер серія ВЛ№000,068922 від 25.09.2019

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача(Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області): н/з;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача(Ковельської районної державної адміністрації Волинської області): н/з.

Суть спору: Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" звернулися в суд з позовом до фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича про визнання недійсним договору суборенди землі від 20.12.2017, укладеного строком на 48 років між ТзДВ "Ковельагроспецпостач", як орендарем та ФОП Дунайчуком Олегом Степановичем, як суборендарем, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, строк договору суборенди, що нібито був укладений терміном на 48 років є істотною умовою договору, проте не відповідає волі орендаря, оскільки останній був впевнений, що уклав договір строком на 1 рік і не мав наміру укладати його на довший термін без права пролонгації. Крім цього, суборендар, виключно своїми умисними діями, без згоди на те орендаря, вчинив заходи направлені на державну реєстрацію такого права строком на 48 років. Позивач вказує, що оскаржуваний договір суборенди здійснений під впливом обману зі сторони суборендаря, а точніше його підробки(п.8 спірного договору), оскільки після підписання орендарем останньої сторінки договору де передбачене місце для реквізитів і підписів сторін та акту прийому-передачі земельної ділянки, відповідач замінив його перший аркуш. Крім того, вважають, що складовою недійсності договору є недодержання вимог законодавства щодо його погодження рішенням сесії Дубівсьої сільської ради, як це передбачено ч.6 ст.93 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 05.08.2019 за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.08.2019.

Ухвалою суду від 28.08.2019 підготовче засідання призначено на 26.09.2019.

23.09.2019 від відповідача надійшов відзив, в якому просять у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначають, що 26.09.2012 між відповідачем та ТзДВ «Ковельагроспецпостач» укладено договір купівлі-продажу №92, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність майданчик з твердим покриттям для здійснення господарської діяльності площею 2600 кв.м., який знаходиться за адресою: с. Вербка Ковельського району, вул. Ватутіна, 20в. Передача майданчику відбулась відповідно до акту прийому-передачі від 20.11.2012. Саме з метою обслуговування придбаного майданчика, 20.12.2017 між відповідачем та ТзДВ «Ковельагроспецпостач» в особі голови правління Бовгирі Я.А. укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,2615 га, що знаходиться за адресою: с.Вербка Ковельського району, вул. Ватутіна 20в, перебуває у віданні Дубівської сільської ради та відноситься до земель промисловості. Строк дії договору суборенди - 48 років. Договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідач зазначає, що виготовлення спірного проекту договору суборенди здійснювала юристконсультант ТзДВ «Ковельагроспецпостач» ОСОБА_1 та після досягнення домовленості щодо усіх умов договору, 20.12.2017 в адміністративному приміщенні ТзДВ «Ковельагроспецпостач» Бовгиря Я.А. передав йому чотири примірники договору суборенди, які були вже прошиті і після ознайомлення із проектами договорів, сторони поставили на угодах підписи та завірили мокрими печатками. Відповідач доводить, що посилання позивача на те, що останнім вчинено підробку договору суборенди, а саме змінено строк його дії, безпідставне, і є особистим твердженням позивача з метою визнання договору недійсним. Про вказане свідчить те, що підписання договору суборенди, погодження його у Дубівській сільській раді та звернення до державного реєстратора відбулось у досить стислому часовому проміжку між 10 год. ранку та 13 год. 39 хв. дня 20.12.2017. Крім цього, вважає, що така підробка була б неможлива без пошкодження самого документа, оскільки договір суборенди прошитий та скріплений підписами і печатками сторін. Додатково зазначають, що користування придбаним майном, тобто площадкою з твердим покриттям, неможливе без права користування земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, тому укладення договору суборенди землі є необхідним для реалізації права власності. Визначення строку дії договору саме на 48 років, а не на один рік, як вказує позивач, є логічним.

26.09.2019 адвокат позивача подав відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідач, не надав договору, який посвідчений нотаріально, не представив правовстановлюючих документів, витягу з реєстру прав на нерухоме майно чи інших документів на придбаний майданчик з твердим покриттям. Доводять, що ОСОБА_1 , не готувала проекту даного договору, у відповідності до її свідчень, що є у матеріалах справи, вона була присутня при підписанні договору і однозначно стверджувала, що на момент його підписання сторонами, строк оренди був визначений 1 рік. Такі ж свідчення, як зазначає адвокат позивача надані й іншими співробітниками.

Ухвалою суду від 26.09.2019 постановлено призначити по справі №903/576/19 судову експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, на вирішення експертизи поставлено такі питання: 1) Чи замінювалися аркуші (сторінки) у договорі суборенди від 20.12.2017, укладеного між орендарем ТзДВ "Ковельагроспецпостач" та суборендарем ФОП Дунайчуком О.С., предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га.?; 2) Чи виконано друк тексту на першій сторінці договору суборенди від 20.12.2017, укладеного між орендарем ТзДВ "Ковельагроспецпостач" та суборендарем ФОП Дунайчуком О.С., предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га. на одному і тому ж друкованому пристрої(принтері), чи на різних друкованих пристроях(принтерах) в порівнянні із іншими сторінками вказаного договору?. Матеріали справи(в тому числі предмет дослідження - оригінал договору суборенди від 20.12.2017, укладеного між орендарем ТзДВ "Ковельагроспецпостач" та суборендарем ФОП Дунайчуком О.С.) направлено Волинському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС. Провадження у справі зупинялося.

Ухвалою суду від 11.10.2019 розгляд клопотання експерта №252 від 08.10.2019(вх.01-57/11238/19 від 09.10.2019р.) про надання дозволу на застосування руйнівних методів дослідження призначено до розгляду в судовому засіданні 17.10.2019.

Ухвалою суду від 17.10.2019 надано дозвіл на застосовування руйнівних методів дослідження, а саме демонтаж скоб та нитки, якими скріплені аркуші вказаного договору, а також паперової бирки з написом "Пронумеровано і прошнуровано та скріплено печаткою 4 (чотири) аркуша" на зворотному боці четвертого аркуша договору. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

02.12.2019 від Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС надійшов висновок експерта за №252 від 26.11.2019.

Ухвалою суду від 02.12.2019 постановлено провадження у справі поновити, продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів по 03.01.2020, підготовче засідання призначено на 23.12.2019.

Ухвалою суду від 23.12.2019 розгляд справи по суті призначено на 03.01.2020.

В судовому засіданні 03.01.2020 допитано свідків та судовим експертом надано пояснення щодо висновку за №252 від 26.11.2019.

Ухвалою суду від 03.01.2020 розгляду справи по суті відкладено на 29.01.2020.

В судовому засіданні 29.01.2020 адвокат та представник позивача позов підтримали, вимоги просили задовольнити.

Адвокат відповідача та відповідач в судовому засіданні 29.01.2020 у задоволенні позовних вимог просили відмовити, а також подано клопотання про стягнення з позивача судових витрат відповідача.

Представник Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання 29.01.2020 не прибув, проте останні були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №622.

Представник Ковельської районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання 29.01.2020 не прибув, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №765.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

28.11.2017 між ТзДВ «Ковельагроспецпостач», як орендарем, та Дубівською сільською радою, як орендодавцем було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в с. Вербка, по вул. Ватутіна, 20в Ковельського району Волинської області, площею 0,2615 га(а.с.29-30).

18.12.2017 між ТзДВ «Ковельагроспецпостач», як орендарем, та Дубівською сільською радою, як орендодавцем було укладено угоду про внесення змін до даного договору оренди землі, п.1.1., 1.2., 1.3. якої передбачено право орендаря - ТзДВ «Ковельагроспецостач» на передачу орендованої земельної ділянки в суборенду(а.с.31).

Позивач вказує, що копією договору суборенди від 20.12.2017, яка наявна в нього та яку їм надав відповідача, укладеного між ТзДВ «Ковельагроспецпостач», як орендарем та ФОП Дунайчуком Олегом Степановичем, як суборендарем(а.с.27-28) визначено:

площа земельної ділянки, що передається в суборенду 0,2615 га., кадастровий номер :04:002:1166 (п.2);

договір суборенди укладенона один рік(п.8);

вартість суборенди 5760 гривень на 1 рік, щомісячними платежами в сумі 480 грн.(п.9-10).

Разом з тим, спірним договором суборенди 20.12.2017 укладеним між ТзДВ «Ковельагроспецпостач», як орендарем та ФОП Дунайчуком Олегом Степановичем, як суборендарем(а.с.25-26) визначено:

площа земельної ділянки, що передається в суборенду 0,2615 га., кадастровий номер :04:002:1166 (п.2);

договір суборенди укладено на сорок вісім років(п.8);

вартість суборенди 5760 гривень на 1 рік, щомісячними платежами в сумі 480 грн.(п.9-10).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171507869 від 24.06.2019, а саме розділу - актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права зазначено (а.с.31-33):

Номер запису про інше речове право: 24111015;

Дата та час державної реєстрації: 20.12.2017;

Підстава виникнення іншого речового права: договір суборенди;

Вид іншого речового права: суборенда;

Строк дії договору суборенди: 48 років;

Суборендар: Дунайчук Олег Степанович .

Позивач вважає, що оскаржуваний договір суборенди здійснений під впливом обману зі сторони суборендаря, а точніше його підробки, оскільки після підписання орендарем останньої сторінки договору де передбачене місце для реквізитів і підписів сторін, та акту прийому-передачі земельної ділянки, відповідач замінив його перший аркуш, та здійснив підроблення договору в частині зазначення на першій сторінці в пункті 8 оскаржуваного договору про те, що його укладено строком на сорок вісім років, оскільки в дійсності такий договір було укладено строком на один рік.

На виконання вимог ухвал суду від 05.08.2019 та від 28.08.2019, відповідач надав суду оригінал спірного договору суборенди землі від 20.12.2017, укладеного строком на 48 років між ТзДВ "Ковельагроспецпостач", як орендарем та ФОП Дунайчук Олегом Степановичем, як суборендарем, предметом якого виступала земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га.

В судовому засіданні 03.01.2020 допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 де останні зазначили:

- проект спірного договору готував відповідач та приніс його на USB-флеш-накопичувачі. ОСОБА_1. (юрисконсульт ТзДВ «Ковельагропостач») його роздрукувала(строк суборенди був 1 рік), скріпила металевими скобами та передала директору ТзДВ «Ковельагропостач» ОСОБА_4 ;

- спірний договір не прошивали;

- підписували і ставили печатки на спірному договорі особисто директор ТзДВ «Ковельагропостач» ОСОБА_4 та Дунайчук О.С. , у момент підписання останнього в кабінеті Бовгирі Я.А., не були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно вимог ч.7 ст.179 Господарського кодексу України(далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За загальним правилом і з урахуванням ст.ст.641, 642 ЦК України моментом, з якого договір вважається укладеним, є момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто повного і безумовного прийняття однією стороною пропозиції другої сторони укласти договір на визначених і добровільно погоджених ними умовах.

Згідно ч.4 ст.202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У відповідності до вимог ч.1-5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом..

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману передбачені ст.230 ЦК України.

Так згідно ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно вимог ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст.ст.230-233 ЦК України слід мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Також у розумінні приписів ст.230 ЦК України, обман - це навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину; це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Ознакою обману є, насамперед, умисел.

Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Позивачем для мети доведення обману з боку відповідача не визначено в чому саме полягав умисел відповідача при укладенні договору, що є суттєвим для наявності обману.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним в порядку ст. 230 ЦК України.

Суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими і достатніми доказами наявності передбачених ст.ст.203, 215, 230 ЦК України підстав для визнання недійсним договору суборенди землі від 20.12.2017, укладеного строком на 48 років між ТзДВ "Ковельагроспецпостач", як орендарем та ФОП Дунайчуком Олегом Степановичем, як суборендарем, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га.

Суд критично оцінює доводи позивача, які наведені у заяві свідка ОСОБА_4 (а.с.55), оскільки вони суперечать показам, які свідок надав в судовому засіданні 03.01.2020.

Так, згідно заяви свідка ОСОБА_4 (а.с.55 на звороті), останній вказує, що Дунайчук О.С. приніс 4 примірники договору, які були прошиті, проте в судовому засіданні 03.01.2020 чітко зазначив, що спірний договір не прошивався, що ставить під сумнів дійсність вказаної обставини.

Окрім цього, заяви свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є взаємосуперечливими з показаннями свідка ОСОБА_7 (а.с.113), що спірний договір із відповідачем розробляла ОСОБА_1 (юрисконсульт ТзДВ «Ковельагропостач»), з тим, що договір приніс Дунайчук О.С. на USB-флеш-накопичувачі, а ОСОБА_1 тільки його роздрукувала.

Згідно ст.104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Наявний у матеріалах справи експертний висновок №252 від 26.11.2019 не вказує на той факт, що саме ФОП Дунайчук О.С. замінив перший та третій аркуш спірного договору.

Згідно висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС за №252 від 26.11.2019(а.с.165-176), у договорі суборенди землі від 20.12.2017, укладеному між орендарем ТзДВ «Ковельагроспецпостач» та суборендарем ФОП Дунайчуком О. С., предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га., має місце заміна першого та третього аркушів, текст договору суборенди землі від 20.12.2017, укладеному між орендарем ТзДВ «Ковельагроспецпостач» та суборендарем ФОП Дунайчуком О.С., предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:1166 загальною площею 0,2615 га., на першому і третьому аркушах та відповідно на другому і четвертому аркушах нанесений з використанням різних знакодрукуючих пристроїв або з використанням одного і того ж знакодрукуючого пристрою) з попередньою заміною окремих його складових частин (зокрема картриджа). Разом з тим експертом відзначено(а.с.168), що при дослідженні нитки, якою зшиті аркуші договору у лівому нижньому куті, а також паперової бирки, якою скріплені вільні кінці нитки на зворотному боці четвертого аркуша, видимих явних слідів їх пошкодження чи порушення не виявлено. З метою дослідження зворотного боку паперової бирки та аркуша паперу в місці її розміщення, а також нитки, якою скріплені аркуші договору, паперова бирка частково була відділена від аркуша паперу шляхом відпарювання та в результаті дослідження зворотного боку паперової бирки і аркуша паперу в місці її розміщення, а також нитки, якою скріплені аркуші договору, слідів їх пошкодження чи порушення не виявлено.

Слід зазначити, що на паперовій бирці, якою скріплені вільні кінці нитки на зворотному боці четвертого аркуша наявний відтиск печатки ТзДВ «Ковельагропостач».

У суду відсутні підстави вважати, що дана печатка проставлена на означеній паперовій бирці не представником(зокрема директором) ТзДВ «Ковельагропостач» чи використовувалася проти волі позивача, оскільки останній несе повну відповідальність за використання його печатки(в тому числі при нанесенні відбитків на спірному договорі) Матеріали справи не містять доказів, що печатка була загублена позивачем, підроблена чи викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Щодо твердження позивача про не погодження спірного договору на сесії Дубівсьої сільської ради і напис на останній сторінці оскаржуваного договору після реквізитів і підписів «ПОГОДЖЕНО Дубнівська сільська рада в особі сільського голови Троцюка Романа Володимировича що діє на підставі рішення сесії Дубівсьої сільської ради №16/1-2016 від 27.12.2017» було здійснено виключно головою вказаної сільської ради, без окремого уповноваження його рішенням сесії ради на таку дію, суд зазначає таке.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно ч.1-2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України(далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Згідно ч.1-2 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про оренду землі», орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Як зазначалося вище, 18.12.2017 між ТзДВ «Ковельагроспецпостач», як орендарем, та Дубівською сільською радою, як орендодавцем було укладено угоду, про внесення змін до договору оренди землі від 28.11.2017, та відповідно передбачено право орендаря - ТзДВ «Ковельагроспецостач» на передачу орендованої земельної ділянки в суборенду.

Суд вважає, що договором оренди землі від 28.11.2017(із врахуванням угоди, про внесення змін від 18.12.2017) чітко передбачено право орендаря - ТзДВ «Ковельагроспецостач» на передачу орендованої земельної ділянки в суборенду(сільська рада в межах своїх повноважень погодила таку дію), а тому додаткового погодження передачі в суборенду земельної ділянки із конкретним суборендатором чинне законодавство України не вимагає.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи їх за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, через безпідставність щодо окремого додаткового погодження передачі в суборенду земельної ділянки із конкретним суборендатором та необґрунтованість в частині обману зі сторони суборендаря, а саме підробки ним спірного договору.

Згідно ч.1, 3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Із дослідженого договору про надання правової допомоги від 25.09.2019 укладеного між адвокатом Гарбарчук Н.М. та ФОП Дунайчуком О.С. - адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в усіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності, в судах всіх інстанцій та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом Адміністративного судочинства України, Кримінально процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, в тону числі подавати та підписувати позовні заяви, апеляційні, касаційні скарг і інші документи процесуальною характеру. Клієнт зобов`язаний без зволікання прийняти виконану роботу, а при відмові у прийняті доручення згідно цього договору, протягом 3-х днів після повідомлення про виконання доручення, письмово мотивувати таку відмову. Обсяг і вартість наданої, правової допомоги за цим договором визначається у відповідному розрахунку, який є невід`ємним додатком до цього договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно рахунку №2 від 02.01.2020 адвокатом розраховані послуги на загальну суму 19000 грн.

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 02.01.2020 адвокат надав, а клієнт - ФОП Дунайчук О.С. прийняв комплекс послуг на загальну суму 19000 грн., а саме:

- вивчення матеріалів позовної заявив справі №903/576/19 - 4000 грн.;

- вивчення судової практики та планування стратегії захисту - 6000 грн.;

- підготовка відзиву на позовну заяву, витребування та вивчення документів - 4000 грн.;

- представництво в суді, незалежно від кількості судових засідань - 5000 грн..

Згідно платіжного доручення №16 від 13.01.2020 на суму 4000 грн. та квитанції №0.0..1 від 28.01.2020 на суму 15000 грн. - відповідач сплатив адвокату загальну суму 19000 грн..

Разом з тим, згідно рахунку №1824 від 19.09.2019, відповідачем оплачено послуги нотаріуса(за посвідчення підпису свідка ОСОБА_7. №1824 від 19.09.2019 - а.с.113) в сумі 450 грн..

Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України, у зв`язку із прийняттям судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, на останнього слід покласти судові витрати по справі в сумі 19450 грн., з них 19000 грн. витрат відповідача на професійну правничу допомогу та 450 грн. витрат відповідача, які пов`язані із залученням свідка.

Керуючись ст.73-79, 86, 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,- ,

вирішив:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" до фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ковельська районна державна адміністрація Волинської області про визнання недійсним договору суборенди землі - відмовити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (45032, Волинська обл., Ковельський район, село Вербка, вул. ВАТУТІНА, буд.20, ) на користь фізичної особи-підприємця Дунайчука Олега Степановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 19000(дев`ятнадцять тисяч) грн. витрат відповідача на професійну правничу допомогу та 450(чотириста п`ятдесят) грн. витрат відповідача, які пов`язані із залученням свідка.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

10.02.2020

Суддя А. С. Вороняк