ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" лютого 2020 р. Справа № 911/1792/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Гришко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 911/1792/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Асоціації фермерів «Агрокомплекс»

про стягнення заборгованості

Представники:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»: Грищенко О.М.

від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві: Рибчинський О.В.

від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»: не з`явилися

від Асоціації фермерів «Агрокомплекс»: не з`явилися

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебувала справа № 911/1792/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Асоціації фермерів «Агрокомплекс» про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.07.2014 у справі № 911/1792/14 стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Асоціації фермерів «Агрокомплекс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованість за договором поставки на умовах товарного кредиту № ТК150611/1 від 15.06.2011, на підставі угоди № 15-11/12-120 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 та на підставі договору поруки № 21-12-2012-59 від 21.12.2012, у вигляді трьох процентів річних у сумі 491, 47 грн.; стягнуто з Асоціації фермерів «Агрокомплекс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованість за договором поставки на умовах товарного кредиту № ТК150611/1 від 15.06.2011, на підставі угоди № 15-11/12-120 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012, у вигляді відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 25 614, 47 грн., інфляційних втрат у сумі 209, 54 грн., судові витрати з оплати послуг адвоката у сумі 1 800, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 827, 00 грн.

28.07.2014 та 29.07.2014 на виконання рішення господарського суду Київської області від 14.07.2014 у справі № 911/1792/14 видано відповідні накази.

До господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга вих. № 18-2/01 від 18.01.2020 (вх. № 16/20 від 20.01.2020) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14, у якій скаржник просить суд: прийняти скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14 до розгляду; задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14, котра виразилась у незнятті арешту з грошових коштів Асоціації фермерів «Агрокомплекс»; зобов`язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14 зняти арешт з грошових коштів боржника, котрий раніше було вжито/застосовано Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.01.2020 розгляд вищезазначеної скарги призначено у судовому засіданні на 03.02.2020 та зобов`язано учасників провадження надати суду певні документи.

Присутній у судовому засіданні 03.02.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» підтримав подану ним скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судовому засіданні 03.02.2020 в усному порядку проти задоволення скарги вих. № 18-2/01 від 18.01.2020 (вх. № 16/20 від 20.01.2020) заперечив та просив суд відмовити у її задоволенні, письмових пояснень по суті скарги суду не надав.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Асоціації фермерів «Агрокомплекс», належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися та причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Асоціації фермерів «Агрокомплекс» за наявними в ній матеріалами.

В обґрунтування вищезазначеної скарги, скаржник посилається на те, що державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ухиляється від зняття арешту з грошових коштів боржника - Асоціації фермерів «Агрокомплекс», в той час як на сьогодні наказ господарського суду Київської області від 29.07.2014 по справі № 911/1792/14 повернуто стягувачу, а тому виконавче провадження № 45103708 щодо примусового виконання вказаного наказу фактично є закінченим, у зв`язку з цим наявність арештів на кошти боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження є неправомірним та порушує законні права боржника.

Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заперечуючи проти задоволення скарги, стверджує, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у даному випадку у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника.

Оцінивши доводи, що наведені скаржником в обґрунтування поданої ним скарги та доводи, що наведені державним виконавцем у його усних запереченнях на скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції від 17.10.2014 відкрито виконавче провадження № 45103708 з виконання наказу № 911/1792/14, виданого 29.07.2014 господарським судом Київської області, про стягнення з Асоціації фермерів «Агрокомплекс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» боргу у розмірі 29 451, 01 грн.

Постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції від 29.05.2015 накладено арешти на кошти, що містяться на рахунках боржника - Асоціації фермерів «Агрокомплекс» у межах суми 29 451, 01 грн.

20.06.2017 постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій майна боржника, яке належить йому на праві власності та на яке можливо звернути стягнення не виявлено, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документи наказ № 911/1792/14, виданий 29.07.2014 господарським судом Київської області, про стягнення з Асоціації фермерів «Агрокомплекс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» боргу у розмірі 29 451, 01 грн., повернуто стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 09.09.2019 та 18.12.2019 зверталося до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявами про зняття арешту з рахунків боржника - Асоціації фермерів «Агрокомплекс», відкритих у АТ «Креді Агріколь Банк», у зв`язку із завершенням виконавчого провадження № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14.

У відповідь на вищезазначені заяви Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», що у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанов про зняття арешту з майна/коштів боржника, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (лист б/н від 26.12.2019).

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Згідно з ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями ст. 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов`язки, передбачені законом.

Права та обов`язки державних виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки коли виконавчий документ повертається стягувачу.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтю 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження. Так, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено підстави для повернення виконавчого документа та закінчення виконавчого провадження, які між собою різняться та мають різні наслідки, в тому числі і щодо зняття/незняття арешту з майна (коштів) боржника.

Так, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не є закінченим.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

За таких обставин, враховуючи те, що у виконавчому провадженні № 45103708 постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.06.2017 виконавчий документи наказ № 911/1792/14, виданий 29.07.2014 господарським судом Київської області, повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій майна боржника, яке належить йому на праві власності та на яке можливо звернути стягнення не виявлено (тобто коли рішення суду фактично не виконано), що не тягне за собою обов`язку державного виконавця для здійснення дій щодо зняття накладеного на майно боржника арешту, а тому відсутні підстави вважати, що державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві допущено неправомірну бездіяльність у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14, котра виразилась у незнятті арешту з грошових коштів Асоціації фермерів «Агрокомплекс».

Разом з тим, суд вважає, що у даному випадку також відсутні обґрунтовані підстави вважати, що така бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві призвела до порушення прав або законних інтересів скаржника, які необхідно на даний час поновлювати, оскільки у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається у всіх випадках під час здійснення виконавчого провадження, а повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє останнього права повторно пред`явити його до виконання протягом строків, визначених законом, або скористатися іншими правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» щодо закінчення виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні у матеріалах справи документа та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. № 18-2/01 від 18.01.2020 (вх. № 16/20 від 20.01.2020) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 234, 339, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. № 18-2/01 від 18.01.2020 (вх. № 16/20 від 20.01.2020) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 45103708 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі № 911/1792/14.

2. Примірники даної ухвали направити сторонам та Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 05.02.2020.

Суддя Т.В. Лутак