ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.02.2020 м.Дніпро Справа № 904/10560/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Чус О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 (суддя Полєв Д.М.) у справі

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна", с.Давидківці, Хмельницький район, Хмельницька область

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ", м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 у даній справі порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ". Визнано грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна" в загальній сумі 1 332 212,88 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядженням майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Пархоменко Тетяну Вікторівну. Кандидатури арбітражних керуючих Приходько Ю.М., Потупало Н.І., Сиволобова М.М. відхилено. Встановлено розмір грошової винагороди розпоряднику майном Пархоменко Тетяні Вікторівні у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень за рахунок заявника. Вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" та власникам майна (органу, уповноваженому управляти майном) товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" прийняття рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ". Зобов`язано розпорядника майна Пархоменко Тетяну Вікторівну вчинити певні дії. Призначено попереднє засідання суду.

Учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна" ОСОБА_1, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким заяву ТОВ "Фруктовий світ Україна" про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фруктовий світ" повернути без розгляду.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2019 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чус О.В., Вечірко І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2019 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

При цьому, скаржник попереджений про повернення апеляційної скарги у разі, якщо недоліки апеляційної скарги не будуть усунуті у встановлений строк.

17.12.2019 копія зазначеної ухвали надіслана на адресу скаржника, вказану в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2 .

Однак, 30.01.2020 поштове відправлення було повернуто суду апеляційної інстанції з відміткою органу поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до п.116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Колегія суддів вважає, що строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з ухвалою суду протягом цього строку.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про залишення апеляційної скарги без руху від 16.12.2019 оприлюднена в реєстрі 17.12.2019.

Отже, скаржник був належним чином повідомлений про необхідність вчинення відповідних процесуальних дій, проте останнім не виконано вказівок суду у встановлений судом строк.

Також за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку Суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

За змістом положень ст.55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на апеляційне оскарження судового рішення.

Отже, держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як визначено статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1)подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений у частині 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції 16.01.2018, отже останній день подачі апеляційної скарги був 26.01.2018.

Апеляційна скарга подана скаржником 03.12.2019, тобто з пропуском встановленого процесуального строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвала від 16.01.2018 не надсилалася на адресу апелянта, про наявність цієї ухвали він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до відомостей, які містять в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є засновником товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" та одночасно з 29.03.2017 - керівником цього товариства.

Матеріали справи свідчать про те, що 16.03.2018 учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" ОСОБА_1 . звертався до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду від 29.12.2017, якою прийнято до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна" про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ".

14.03.2018 директором товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" ОСОБА_1 було підписано наказ №01-03/18 про проведення інвентаризації, у зв`язку з порушенням провадження у справі про банкрутство відносно товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ".

Отже, станом на 14.03.2018 учаснику товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий світ" ОСОБА_1 було відомо про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 № 23436/03).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 вказаної Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (Рішення у справі "Рябих проти Росії").

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про порушення провадження у справі про банкрутство, а можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду від 16.01.2018 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, а тому відсутні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

При цьому, доказів, які б свідчили про штучне створення судом першої інстанції або апеляційної інстанції перешкод у реалізації апелянтом наданих йому процесуальних прав заявником не надано.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, з урахуванням приписів ч.2 ст.261 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє скаржнику у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, до Центрального апеляційного суду від кредитора ОСОБА_3 надійшла заява про застосування заходів реагування на зловживання процесуальними правами.

Зазначена заява обґрунтована посиланням на те, що ОСОБА_1 брав активну участь під час судових та позасудових процедур, пов`язаних з банкрутством товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ", а отже знав і не міг не знати про оскаржувану ухвалу та її зміст. На думку заявника, подання даної апеляційної скарги є зловживанням ОСОБА_1 своїми процесуальними права, що направлено на зняття з розгляду призначеного на 12.12.2019 господарським судом Дніпропетровської області судового засідання та подальше затягування розгляду справи.

Такі дії не тільки перешкоджають здісненню судочинства, але й грубо порушують права кредиторів.

Наведені обставини, на думку ОСОБА_3 є підставою для стягнення зі ОСОБА_3. штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 цієї статті Кодексу наведено перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства, проте не встановлює виключного переліку дій, які можуть розцінюватися судом як зловживання правом.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

За приписами частин 3, 4 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 1 статті 131 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Частиною 1 статті 132 Господарського процесуального України передбачено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Приймаючи до уваги, що ухвала господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у тому числі особою, яка не була залучена до участі у справі; апеляційна скарга на ухвалу господарського суду від 16.01.2018 подана ОСОБА_1 вперше; суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, а тому колегія суддів не вбачає у діях ОСОБА_1 зловживання процесуальними правами та приходить до висновку про відсутність підстав застосування до нього заходів процесуального примусу.

Керуючись ст.ст. 174,234,235,258,261 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити учаснику товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна" ОСОБА_1 у поновленні строку на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 у справі №904/10560/17.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою учасника товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктовий Світ Україна" ОСОБА_1 у справі №904/10560/17.

Апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.О. Вечірко

Суддя О.В. Чус