номер провадження справи 33/176/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020 Справа № 908/3285/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3285/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток-СВ" (69006, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України/бульвар Парковий, буд. Ѕ, офіс 36)

про стягнення пені

За участю представників сторін:

від позивача: Чаус А.О. - довіреність № 21 від 03.01.2020

від відповідача: Алілуєв Д.Ю. - довіреність № 191 від 28.12.2019

СУТЬ СПОРУ:

У Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 01/44832 від 19.11.2019) Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток-СВ" про стягнення пені за договором № 09/3042 від 05.12.2018 у сумі 4382,94 грн.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3285/19 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.11.2019 вказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

До Господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява на виконання вимог суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.12.2019 суддею Мірошниченко М.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3285/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/176/19, судове засідання призначене на 09.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 задоволено заяву вих. № 05/49290 від 19.12.2019 Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про участь у судовому засіданні 09 січня 2020 року об 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції у справі № 908/3285/19. Доручено Новокаховському міському суду Херсонської області забезпечити проведення відеоконференції 09 січня 2020 року об 10 год. 00 хв. у приміщенні Новокаховського міського суду Херсонської області за адресою: 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 1-А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.01.2020 розгляд справи відкладений на 06.02.2020.

Згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 10.01.2020 позивачу - Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" забезпечити у судовому засіданні, призначеному на 06 лютого 2020 року об 10 год. 00 хв., участь свого представника в режимі відеоконференції у приміщенні Новокаховського міського суду Херсонської області. Доручено Новокаховському міському суду Херсонської області забезпечити проведення відеоконференції 06 лютого 2020 року об 10 год. 00 хв. у приміщенні Новокаховського міського суду Херсонської області за адресою: 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр. Дніпровський, 1-А.

У судове засідання 06.02.2020 з`явилися представники сторін.

Судове засідання 06.02.2020 проводилося у режимі відеоконференцзв`язку, який забезпечувався з Новокаховським міським судом Херсонської області.

У судовому засіданні 06.02.2020 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем терміну виконання зобов`язання (строки вивезення товару) за договором № 09/3042 від 05.12.2018, внаслідок чого позивач нарахував пеню на підставі п. 7.3 договору у сумі 4382,94 грн. Позов обґрунтований ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, ст.ст. 175, 193, 216, 218, 230 ГК України.

Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов до суду 09.01.2020, частково визнав позовні вимоги у сумі 366,47 грн., виклавши контррозрахунок пені. Зазначив, що позивач є суб`єктом господарювання державного сектора економіки відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України. Вважає, що передбачена п. 7.3 договору відповідальність у вигляді пені суперечить приписам ч. 2 ст. 231 ГК України.

20.01.2020 до суду надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні 06.02.2020 представник відповідача заявив, що не отримав відповіді на відзив від позивача. Представник позивача заявив, що відповідь на відзив була направлена відповідачу поштою.

Суд у судовому засіданні оголосив, що згідно з поштовою накладною та описом вкладення до цінного листа позивач направив відповідачу поштою 15.01.2020 відповідь на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.02.2020 заявив, що відповідач поніс витрати на надання професійної правничої допомоги, які складаються з 2000,00 грн. (1000,00 грн. за складення відзиву, 1000,00 грн. за участь у судовому засіданні). Докази щодо понесення вказаних витрат будуть подані відповідачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2018 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", яке реорганізоване у Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (постачальник за договором, позивач у справі), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Розвиток-СВ" (покупець за договором, відповідач) укладений договір № 09/3042-18, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця брухт чорних та кольорових металів та автомобільних шин б/в за номенклатурою згідно з цим договором (далі - товар), що утворився у ВП «Південна електроенергетична система» та у ВП «Дніпровська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» (в результаті списання їх активів) та обліковується на балансі такого відокремленого підрозділу, а покупець зобов`язався приймати товар за кількістю, зазначеною у додатку № 1 до цього договору (п. 1.1 договору).

Товар приймають за масою, кількістю, місцезнаходженням згідно з додатком № 1 до цього договору (п. 1.2).

Згідно п. 5.1 договору поставка товару здійснюється на умовах вивозу його покупцем з місця розміщення окремими партіями, транспортом та за рахунок покупця, включаючи всі витрати, пов`язані з транспортуванням металобрухту, навантаженням, розвантаженням, а також будь-які інші витрати, пов`язані з виконанням покупцем своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 5.3 передача товару покупцю проводиться після здійснення ним оплати згідно з п. 4.1.1 цього договору на підставі тристоронніх актів приймання-передачі металобрухту, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Кожна поставка оформляється вантажовідправником відповідним пакетом документів, а саме: акт приймання-передачі, товарно-транспортна накладна та видаткова накладна, довіреність (п. 5.5). Датою поставки металобрухту є дата, що вказана в акті приймання-передачі металобрухту (п. 5.6).

У відповідності до п. 5.7 покупець зобов`язався вивезти металобрухт на протязі 70 календарних днів з моменту підписання договору.

Відповідно до п. 10.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2019.

Сторони до договору підписали (уклали) додаток № 1, в якому визначили найменування товару (металобрухт, автомобільні шини), його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість.

Додатковою угодою № 1 від 18.02.2019 сторони виклали пункт 5.7 договору в іншій редакції, визначивши, що покупець зобов`язаний вивезти металобрухт на протязі 100 календарних днів з моменту підписання договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо строків вивезення товару, внаслідок чого відповідачу була нарахована пеня.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК).

Покупець (відповідач) зобов`язався вивезти металобрухт на протязі 100 календарних днів з моменту підписання договору (п. 5.7 у редакції додаткової угоди № 1 від 18.02.2019). Відтак, відповідач мав вивезти товар до 15.03.2019 включно.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач прийняв товар за договором № 09/3042-18 від 05.12.2018:

- згідно видаткової накладної від 29.05.2019 № 2 на суму 1091,74 грн., акт приймання-передачі № 2 від 29.05.2019;

- згідно видаткової накладної від 09.07.2019 № 1 на суму 469,21 грн., акт приймання-передачі № 1 від 09.07.2019;

- згідно видаткової накладної від 12.07.2019 № 3 на суму 1217,27 грн., акт приймання-передачі № 3 від 12.07.2019;

- згідно видаткової накладної від 29.07.2019 № 4 на суму 9,92 грн., акт приймання-передачі № 4 від 29.07.2019;

- згідно видаткової накладної від 29.07.2019 № 5 на суму 80,45 грн., акт приймання-передачі № 5 від 29.07.2019;

- згідно видаткової накладної від 22.08.2019 № 6 на суму 477,25 грн., акт приймання-передачі № 6 від 22.08.2019, тобто з порушенням строк, встановленого договором.

Позивач направив відповідачу претензію від 20.09.2019 № 01/36658, згідно якої просив сплатити пеню у сумі 4382,94 грн. на підставі п. 7.3 договору.

Відповідач у відповіді на претензію фактично визнав порушення строків вивезення товару, навів контррозрахунок пені на загальну суму 1849,08 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ТОВ "Розвиток-СВ" не своєчасно виконало покладені зобов`язання щодо вивезення металобрухту, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі за період з 29.05.2019 по 22.08.2019.

У судовому засіданні 06.02.2020 представник відповідача підтвердив укладення договору № 09/3042-18 від 05.12.2018 та той факт, що відповідач допустив прострочення вивезення товару та суму, на яку було допущено прострочення зобов`язання. При цьому розмір пені не визнав, про що зазначив у відзиві.

Згідно приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).

Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 даної статті).

У пункті 7.3 договору № 09/3042-18 сторони визначили, що у разі порушення умов договору щодо строків вивезення товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% від ціни несвоєчасно вивезеного товару за кожен день затримки його вивезення.

Відповідач зазначив, що передбачена пунктом 7.3 договору відповідальність суперечить приписам чинного законодавства, а саме: ч. 2 ст. 231 ГК України.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Разом з тим, договором № 09/3042-18 (пункт 7.3) сторони визначили інший розмір пені - 0,5% від ціни несвоєчасно вивезеного товару за кожен день затримки його вивезення.

Відтак, до даних правовідносин слід застосувати розмір пені, визначений сторонами у пункті 7.3 договору № 09/3042-18.

Позовна вимога про стягнення пені визнається судом обґрунтованою та законною.

Разом з тим, перевіривши розрахунок розміру пені, зроблений позивачем, суд встановив, що він містить помилки. Так, позивач нараховує пеню з урахуванням дня, в якому відповідач фактично вивіз товар (день підписання сторонами акту приймання-передачі та видаткової накладної), що є неправильним. Також позивач наводить розрахунок пені за кожною видатковою накладною окремо, що разом складає 4382,22 грн., однак загальна сума пені зазначена позивачем - 4382,94 грн.

Зробивши перерахунок пені судом встановлено, що загальна сума пені, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, складає 4292,44 грн. У стягненні 90,50 грн. пені судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю.

Контррозрахунок пені, викладений відповідачем у відзиві (0,1% від ціни несвоєчасно вивезеного товару), судом до уваги не приймається з підстав, викладених вище.

На підставі викладеного, позов задовольняється судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розвиток-СВ" (69006, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України/бульвар Парковий, буд. Ѕ, офіс 36, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ) 4292 (чотири тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 44 коп. пені, 1881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) грн. 33 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 10 лютого 2020.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко