РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/908/19

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., при секретарі Скороход А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група», вул. Фікселя, буд. 30, кв. 3, м. Чернігів, 14005

до відповідача-2: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення (солідарно) 30 156,65 грн.

Представники сторін:

позивача: Бернадська С.М.;

відповідача-1, відповідаа-2: не з`явились

У судовому засіданні, відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитом у сумі 20 833,31 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 1700,01грн, заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у сумі 5000,00 грн та 2623,33 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов укладеного сторонами договору від 14.08.2018 та договором поруки №РОR701 від 09.08.2018.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2019 справа №927/908/19 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 11.11.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання шляхом подання до суду позовної заяви та доданих до неї в якості додатку копій документів належної якості, які придатні для читання та опрацювання.

Також господарським судом 11.11.2019 постановлено ухвалу, якою зобов`язано Центр надання адміністративних послуг Чернігівської районної державної адміністрації та Анисівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області надати суду у 5-денний термін інформацію щодо місця проживання (перебування) другого відповідача, ОСОБА_1 .

19.11.2019 на адресу суду надійшла довідка виконкому Анисівської сільської ради №1223 від 14.11.2019 про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

18.11.2019 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшла заява №20191111/4195 від 13.11.2019 про усунення недоліків, яку разом з додатковими документами долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 23.12.2019, встановлено строк для подання відзивів на позов, відповіді на відзив на позов, заперечень, заяв тощо.

20.12.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група» надійшов відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач-1 заперечує проти позовних вимог, оскільки, на його думку, позивачем, до матеріалів позовної зави не було додано доказів підписання заяви від 14.08.2018, а подана суду розшифровка файлу ЕЦП не дає можливості встановити на який саме документ підпис накладено, оскільки назва документу не містить дати.

Разом з тим, вказана заява не містить умов договору щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а тому посилаючись на неодноразову зміну умов та правил надання банківських послуг позивачем неможливо встановити чи є наданий витяг тими умовами до яких приєднувався відповідач, що підтверджується правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі 342/180/17.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач-1 просить суд задовольнити позов в частині стягнення 20 833,31грн заборгованості за кредитом, а в частині стягнення 1700,1 відсотків, 5000,00грн відсотків у вигляді комісії та 2623,33грн пені відмовити.

Разом із відзивом 20.11.2019 від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання.

Відзив та клопотання відповідача-1 разом з доданими документами долучено судом до матеріалів справи.

Відповідач-2 в судове засідання 23.12.2019 не з`явився, причини неявки не повідомив. Ухвала про відкриття провадження у справі від 25.11.2019 направлена на адресу відповідача-2 отримана 28.11.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №940 від 26.11.2019 (а.с.92).

В судовому засіданні 23.12.2019 розгляд справи по суті відкладено на 13.01.2020.

Відповідач-2 в судове засідання 31.01.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив. Ухвалу-повідомлення про відкладення розгляду справи від 23.12.2019 направлену на адресу відповідача-2 отримано 26.12.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №774 від 24.12.2019 (а.с.111).

В судовому засіданні 13.01.2020 розгляд справи по суті відкладено на 27.01.2020.

Відповідачів належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи (відповідач-1 - розписка від 13.01.2020, відповідач-2 - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №925 від 13.01.2020), проте в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

27.01.2020 від позивача на адресу суду надійшов електронний лист-клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю представника Банку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Приписами ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Суд враховує, що в силу приписів пункту 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи повинні бути скріплені електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Отже, клопотання позивача про відкладення розгляду справи не відповідає вимогам вказаних норм кодексу та закону.

На час розгляду справи по суті клопотання позивача в письмовому вигляді до суду не надійшло. Оскільки клопотання позивача про відкладення розгляду справи не скріплено електронним цифровим підписом, воно не належить до офіційних, суд відповідно не приймає його до розгляду.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1-3 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

14.08.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група» (позичальником) через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява).

Підписанням цієї Заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Умов), що розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua., прийняв на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах та уклав кредитний договір.

Відповідно до п.1 Заяви, до істотних умов кредитного договору належать:

1.1. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни;

1.2. Розмір кредиту: 50000,00грн;

1.3. Строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів;

1.4. Проценти (комісія) за користуванням кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту);

1.5. Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в який було видано кредит, включно з цим числом; погашення процентів щомісяця починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит включно з цим числом. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку №1 до цієї Заяви та доступний Клієнту у системі «Приват24 для бізнесу».

1.6. У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5. цієї Заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів вказаних у п.1.4., сплатити Банку проценти у розмірі 4% на місяць від суми простроченої та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

1.10 Кредитний договір вважається укладеним, якщо Клієнт підписав заяву протягом 10 днів з дати направлення Заяви Клієнту (відповідачу-1) в системі «Приват24 для бізнесу» або у сервісі «Paperless». Якщо Клієнт підписав Заяву пізніше цього терміну, вона втрачає свою дію і укладення договору можливе лише тільки після подачі нової заяви на отримання кредиту та нового прийняття рішення Банком щодо можливості кредитування Клієнта.

14.08.2018 заявка відповідача-1 була схвалена банком. На виконання укладеного договору на рахунок ТОВ «Українська деревообробна група» №7376 перераховано 50 000,00грн.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач-1 в порушення умов викладених в заяві-приєднанні, розраховувався з банком невчасно та не в повному обсязі, в результаті чого позивачем заявлено вимогу про стягнення 20 833,31грн заборгованості за кредитом, у зв`язку з простроченням термінів повернення кредиту.

Відповідач-1 у поданому суду відзиві (а.с. 95) визнав заявлену позивачем до стягнення суму простроченої заборгованості за кредитом у сумі 20 833,31грн.

З огляду на визнання ТОВ «Українська деревообробна група» заборгованості за кредитом, відповідач-1 фактично підтвердив отримання кредитних коштів в рамках поданої до банку Заяви від 14.08.2018, а відтак заперечення в частині ненадання позивачем доказів не підписання ТОВ «Українська деревообробна група» Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «Куб» відхилено судом як такі, що спростовуються фактичними обставинами та матеріалами справи, а отже позовні вимоги в частині стягнення 20 833,31грн.

заборгованості за кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути 1700,01грн заборгованості по відсоткам, 5000,00 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 2623,33 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» та не є сталими.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та комісії, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З наведених підстав, Верховний Суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та заборгованості за пенею та комісією за неналежне виконання зобов`язання ухвалюючи постанови з аналогічною правовою позицією, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 646/11485/16-ц та 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення 2623,33 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, розмір яких не передбачений Заявкою відповідача-1 задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 1700,01грн заборгованості за відсотками та 5000,00грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, то їх нарахування передбачено умовами Заяви відповідача-1 на отримання кредиту, що принципово відрізняє обставини даної справи від обставин справи № 342/180/17, на правову позицію Верховного Суду у якій посилається відповідач-1.

Разом з тим, 1700,01грн заборгованості за відсотками та 5000,00грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії за прострочення повернення суми кредиту нараховано позивачем на підставі п.1.4., 1.6. Заявки відповідача-1.

Відповідач-1 контррозрахунку, доказів сплати 1700,01грн заборгованості за відсотками та 5000,00грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії за прострочення повернення суми кредиту суду не надав, отже заявлені вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії за прострочення повернення суми кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

09.08.2018 між Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки №POR701, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання ТОВ «Українська деревообробна група» зобов`язань за угодою приєднання до 1.1.1. розділу 2.3.8. «Кредит КУБ» Умов та правил надання юанківських послуг по сплаті за період користування кредитом - 2% від суми кредиту щомісяця; з п.3.2.8.5.3. Угоди1-4% від суми кредиту щомісяця.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1» в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п.1.2. договору поруки).

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу проведення перевірки електронного підпису (а.с. 81) за об`єктом перевірки: Договір поруки №POR701.pdf, такий договір ОСОБА_1 підписано веріфікованим (вірним) електронним цифровим підписом, час та дата накладання ЕЦП 14.08.2018.

Таким чином Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група» від 14.08.2018 на отримання кредиту та Договір поруки №POR701 підписаний ОСОБА_1 , як поручителем 14.08.2018 є взаємопов`язаними активними діями спрямованими на настання юридичних наслідків у вигляді надання кредиту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів погашення відповідачем-2 заборгованості за кредитом суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитом у сумі 20 833,31 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 1700,01грн та 5000,00 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, що утворились внаслідок неналежного виконання відповідачами умов укладеного сторонами договору кредиту від 14.08.2018 та договору поруки №POR701 від 14.08.2018 є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України , покладаються судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 237-241, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група» (вул. Фікселя, буд. 30, кв. 3, м. Чернігів, 14005, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 20833,31грн заборгованості за кредитом, 1700,01грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 5000,00грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

3. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 20833,31грн заборгованості за кредитом, 1700,01грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 5000,00грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська деревообробна група» (вул. Фікселя, буд. 30, кв. 3, м. Чернігів, 14005, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 876,95 грн судового збору.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 876,95 грн судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північний апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2020 року

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/