ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2020 р. Справа № 911/3007/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Фірма «Мізан»

до Фізичної особи-підприємця Атамурадова Фурката Джоракулиевіча

про стягнення заборгованості

За участю представників: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

02.12.2019 до канцелярії Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Фірма "Мізан" до Фізичної особи-підприємця Атамурадова Фурката Джоракулиевіча про стягнення 5 392,10 доларів США боргу за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 129 326,23 грн та 33 890,68 доларів США пені, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 812 847,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/3007/19, підготовче засідання призначено на 24.01.2020, постановлено звернутись із судовим дорученням про надання правової допомоги до Верховного суду Туркменістану з метою вручення Фізичній особі-підприємцю Атамурадову Фуркату Джоракулиевічу ухвали Господарського суду Київської області від 04.12.2018 про відкриття провадження у справі № 911/3007/19.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.01.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/3007/19, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 07.02.2020.

Представник відповідача у судове засідання 07.02.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи по суті у судовому засіданні 07.02.2020, відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за наявними в ній матеріалами справи за відсутності відповідача.

У судовому засіданні 07.02.2020, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 між Приватним підприємством «Фірма «Мізан» (далі - Продавець) та Фізичною особою-підприємцем Атамурадовим Фуркатом Джоракулиевічем (далі - Покупець) укладено контракт № 2-02-ЕХР-К, за умовами якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця або вказаному ним вантажоодержувачу, а покупець - прийняти та оплатити меблі (далі - товар) на умовах FCA, м. Біла Церква, Україна (у відповідності з Правилами Інкотермс в редакції 2010 року) в асортименті, кількості, строки і по цінам згідно специфікацій на кожну окрему поставку, доданих до контакту і які являються його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.2. контракту загальна сума контракту на момент його укладення складає 200 000. Валюта контракту - долар США (USD).

Відповідно до п. 4.2. контракту розрахунки по договору проводяться в доларах США, шляхом перерахування 100 % передоплати на розрахунковий рахунок продавця на протязі 5 банківських днів після отримання повідомлення продавця про готовність товару до відправки.

Пунктом 8.2. контракту сторони визначили, у випадку неможливості вирішення протиріч шляхом перемовин, спір по даному контракту або у зв`язку з ним, підлягає вирішенню в Господарському суді Київської області (Україна).

Контракт вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016 року або у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по контакту (п. 9.1. контракту).

Відповідно до специфікації № 1 від 05.05.2016 до контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 визначено, що вартість товару складає 13 790 дол. США.

Позивач виставив відповідачу для оплати рахунок-фактуру № 1 від 05.05.2016 на товар згідно специфікації № 1 на суму 13 790 дол. США.

Позивачем на підтвердження поставки відповідачу товару на суму 13 790 дол. США надано суду акт завантаження № 1 від 19.05.2016, митну декларацію № 125130006/2016/581748 від 19.05.2016 та товарно-транспортну накладну, з яких вбачається, що товар був завантажений позивачем 19.05.2016 у м. Біла Церква.

Згідно наявних матеріалів справи відповідачем здійснено частково оплату отриманого товару в сумі 8 397,90 дол. США, а саме: 06.12.2016 - 2 050,10 дол. США; 04.04.2017 - 1 216,85 дол. США; 31.05.2017 - 1 083,40 дол. США; 229.09.2017 - 1 170,60 дол. США; 22.01.2018 - 914,38 дол. США; 30.07.2018 - 676,76 дол. США; 15.03.2019 - 609,87 дол. США; 18.11.2019 - 675,94 дол. США.

15.11.2019 позивач направив відповідачу претензію з вимогою погасити наявну заборгованість, яку відповідач задовольнив частково, сплативши позивачу 675,94 дол. США 18.11.2019.

Відповідач решту боргу за отриманий згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар позивачу не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар склав 5 392,10 дол. (13 790 дол. США - 8 397,90 дол. США).

Предметом позову є вимоги про стягнення 5 392,10 доларів США боргу за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 129 326,23 грн та 33 890,68 доларів США пені, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 812 847,32 грн.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар на суму 13 790 дол. США, що підтверджується актом завантаження № 1 від 19.05.2016, митною декларацією № 125130006/2016/581748 від 19.05.2016 та товарно-транспортною накладною; відповідачем здійснено частково оплату отриманого товару в сумі 8 397,90 дол. США; відповідач решту боргу за отриманий згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар позивачу не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар склав 5 392,10 дол. (13 790 дол. США - 8 397,90 дол. США).

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 5 392,10 дол, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 5 392,10 доларів США боргу за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Правомірність стягнення з боржника на користь кредитора суми в іноземній валюті без зазначення її еквіваленту у національній валюті України підтверджена правовою позицією, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц.

Позивачем у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань з оплати отриманого товару за контрактом № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 нараховано 33 890,68 дол. США пені за період з 19.05.2016 по 27.11.2019.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Пунктом 6.2. контракту сторонами погоджено, що за порушення строків оплати товару покупець виплачує пеню в розмірі 0,3 % від суми заборгованості на відвантажений та неоплачений товар за кожен день прострочення, а також відшкодовує продавцю понесені у зв`язку з цим збитки, які підтверджені документально.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив обмежити розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, а період її нарахування шістьома місяцями від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (з 19.05.2016 по 19.11.2016). Арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 19.05.2016 по 19.11.2016 на суму боргу 13 790 дол. США складає 2 219,21 дол. США пені.

Відтак, вимога про стягнення 33 890,68 доларів США пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 219,21 дол. США пені.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 5 392,10 доларів США боргу за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар та 2 219,21 доларів США пені є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Фірма «Мізан» до Фізичної особи-підприємця Атамурадова Фурката Джоракулиевіча про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Атамурадова Фурката Джоракулиевіча ( АДРЕСА_1 ; патент: серія НОМЕР_2; податковий код: НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Фірма «Мізан» (09052, Київська обл., Сквирський район, село Антонів, вул. Перемоги, буд. 17; ідентифікаційний код 31100856) 5 392 (п`ять тисяч триста дев`яносто два долара США) 10 центів боргу за поставлений згідно контракту № 2-02-ЕХР-К від 05.05.2016 товар, 2 219 (дві тисячі двісті дев`ятнадцять доларів США) 21 цент пені, 2 738 (дві тисячі сімсот тридцять вісім гривень) 29 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 10.02.2020.

Cуддя П.В.Горбасенко