ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" лютого 2020 р. Справа № 925/1158/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Макарченко Н.П.,

за участі представників сторін:

від позивача Підгорний М.О. адвокат,

від першого відповідача Івашкова Н.Є адвокат,

від другого відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гоголя-

375 про ухвалення додаткового рішення

у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Управлінська компанія

Нова якість Дільниця 23, м. Черкаси

до 1. об`єднання співвласників багатоквартирного будинку

Гоголя-375, м. Черкаси

2. Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради,

м. Черкаси

про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 15 січня 2020 року по справі №925/1158/19 в позові відмовлено повністю.

До закінчення судових дебатів представником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гоголя-375 було зроблено заяву, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення стороною буде надано суду відповідні докази про понесення витрат на правову допомогу.

Також 22 січня 2020 року до суду від об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гоголя-375 надійшла письмова заява від 20 січня 2020 року про ухвалення додаткового рішення про судові витрати першого відповідача на професійну правничу допомогу та додані до заяви письмові докази.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22 січня 2020 року було призначено судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на 12 год. 00 хв. 05 лютого 2020 року.

Представник другого відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності.

Представник першого відповідача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача про ухвалення додаткового рішення заперечував та зазначав, що першим відповідачем не було зазначено у відзиві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які перший відповідач поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також позивач зазначав, що першим відповідачем було вчинено дії спрямовані на спотворення реальних розмірів витрат сторони на правничу допомогу.

Заслухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Виходячи із змісту статті 131-2 Конституції України, обов`язковою вимогою для здійснення представництва іншої особи у суді є те, що таке представництво може здійснювати виключно адвокат.

При цьому пунктом 11 частини 16-1 розділу ХV Перехідні положення Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 58 ГПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги:

- договір про надання правової допомоги;

- довіреність;

- ордер;

- доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З договору наданого суду вбачається, що розмір гонорару складає 4 500 грн. 00 коп. за написання заяв по суті спору та 1 000 грн. 00 коп. за участь адвоката у кожному судовому засіданні.

На підтвердження понесених витрат сторона надала суду акти виконаних робіт та копію виписки з банківського рахунку про рух коштів.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Судом встановлено, що разом з першою заявою по суті спору (відзивом на позов) першим відповідачем не було надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Враховуючи вищенаведене, суд з урахуванням положень ч.2 ст.124 ГПК України відмовляє у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, оскільки інша сторона завчасно не могла передбачити такі витрати (компенсацію) у випадку ухвалення судом рішення не на її користь та не розраховувала на них.

Таким чином підстав для ухвалення додаткового рішення по справі немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

На підставі викладеного, та керуючись ч. 2 ст. 124, ст. 221, ч. 5 ст. 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку Гоголя-375 в прийнятті додаткового рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Управлінська компанія Нова якість Дільниця 23 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гоголя-375 7 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Суддя А.В.Васянович