УХВАЛА

м. Київ

05.02.2020Справа № 910/13730/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участю секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра, 8) в інтересах держави в особі

Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2),

Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 6)

до Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій" (04053, м. Київ, вул. Артема, 59),

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" (03162, м. Київ, вул. Ромена Ролана, 4-б)

про визнання недійсним договору

за участі представників:

від прокуратури: Лесько Г.Є.

від позивача-1: Фартушин В.Л.

від позивача-2: Васильківський В.О.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Аракелян Р.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех", Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій" про визнання недійсним з моменту укладення Додаткового договору від 11.07.2006 №11/06/5 про пайову (дольову) участь у будівництві на земельній ділянці в м. Києві по вул. Зоологічній 6 (вул. Дегтярівська, 11), укладеного на виконання договору №11/06 від 11.07.2006, та Додаткової угоди №2 від 21.04.2016 до вищевказаного Додаткового договору, оскільки останні були укладені не уповноваженою особою, без погодження Кабінету Міністрів України та всупереч Земельному кодексу України, Цивільному кодексу України, Закону України "Про Збройні Сили України", Закону України "Про використання земель оборони" та Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України було залишено без руху.

22.10.2019 у строк, встановлений судом, Військовою прокуратурою Центрального регіону України було усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.11.2019.

22.11.2019 до Господарського суду м. Києві надійшли пояснення позивача-2, в якому зазначається, що відповідач-1 не мав повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, фактично вилучивши її з постійного користування Міністерства оборони України, що порушує права та інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України, як власника земель даної категорії, та Міністерства оборони України як користувача.

27.11.2019 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача-2 про об`єднання справ №910/13730/19, №910/13720/19 та №910/14849/19 в одне провадження, оскільки в зазначених справах одні й ті самі сторони, однаковий предмет та майже одинакові підстави позову.

27.11.2019 у судовому засіданні суд на місці ухвалив задовольнити клопотання представника відповідача-2, відкласти розгляд клопотання про об`єднання справ в одне провадження, відкласти підготовче засідання на 11.12.2019, зобов`язано прокуратуру надати письмові пояснення щодо подання до суду окремих позовних заяв.

03.12.2019 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив, в якому відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідачі уклали Генеральний договір, Додатковий договір та Додаткові угоди у відповідності до чинного законодавства на момент їх укладення, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними.

10.12.2019 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь на відзив, в якому позивач-1 підтримує позов та вказує, що оспорюваний Додатковий договір №11/06/10 до Генерального договору № 11/06 від 11.07.2006 про пайову участь у будівництві від 10.07.2007 порушує майнові інтереси держави, а також права держави щодо управління об`єктами державної власності.

11.12.2019 у судовому засіданні суд на місці ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження справ, оскільки відповідачем-2 не доведено та не обґрунтовано про пов`язаність таких справ предметом позову, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 22.01.2020.

19.12.2019 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові заперечення відповідача-2, з яких вбачається, що наведені аргументи та доводи прокуратури відносно факту відчуження військового майна не підтверджено доказами по справі та не відповідають дійсним обставинам справи.

19.12.2019 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у даній справі до надання правових висновків у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду по справі № 912/2385/18.

23.12.2019 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача-2 про долучення належним чином завірених копій документів.

16.01.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь на відзив, в якій позивач-1 звертає увагу, що при укладенні Генерального договору та інших похідних від нього Договорів, сторонами не дотримано вимог наказів Міністерства оброни України, Закону України «Про використання земель оборони», Земельного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України № 715 від 06.07.2011, Постанови Кабінету Міністрів України № 296 від 11.04.2012, Статуту державного підприємства «УКБ інвест», а тому, враховуючи положення ст.ст. 215-236 Цивільного кодексу України та положення Господарського кодексу України, позивач-1 вважає, що Генеральний договір № 11/06 від 11.07.2006 є нікчемним.

21.01.2020 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача-1, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що укладання та виконання Генерального договору не зачіпає права та інтереси Кабінету Міністрів України. Крім того, відповідач-1 вказує, що представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

22.01.2020 у судовому засіданні відповідач-1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 226 ГПК України позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки прокурор не обґрунтував наявність підстав для звернення з позовом в інтересах Міністерства оборони України та Кабінету Міністрів України.

22.01.2020 у судовому засіданні суд на місці ухвалив відкласти розгляд клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду до наступного судового засідання, задовольнити клопотання прокурора та відкласти підготовче засідання на 05.02.2020 у зв`язку з необхідністю надання прокурором письмової позиції щодо клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду.

У судове засідання, 05.02.2020, з`явився прокурор, який заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для подання додаткових доказів по справі, залишив на розсуд суду задоволення клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі.

Представники позивача-1 та позивача-2 залишили на розсуд суду задоволення клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача-2 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідач-1 не забезпечив явку уповноваженого представника, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення підготовчого засідання не подавав.

Розглянувши клопотання представника відповідача-2 та заслухавши представників сторін, суд вирішив задовольнити клопотання та зупинити провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Так, у відповідності до ухвали Верховного Суду від 16.10.2019 справу № 912/2385/18 за позовом Заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Східного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп", Відділу освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 577, 26 грн. передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Як вбачається з ухвали Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 912/2385/18, Касаційним судом вказується про необхідності вирішення питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду?

Також, на думку Верховного Суду, у справі є також інші питання, які становлять виключну правову проблему і мають бути вирішені Великою Палатою Верховного Суду. По-перше: чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності. По-друге: які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, встановить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.

Судом встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 прийнято до розгляду справу №912/2385/18 за касаційною скаргою Заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 24 березня 2020 року.

Відповідно до змісту ухвали Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019, підставою для прийняття справи №912/2385/18 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду є наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Відсутність єдиної правозастосовчої практики у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, що вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

З огляду на зазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про доцільність розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, судом взято до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 07.11.2019 у справі № 912/2385/18, а саме, що у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 буде висновок про правильне застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме щодо представництва інтересів держави в суді.

При цьому, правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі №910/13730/19 є подібними до тих, які розглядаються Великою Палатою Верховного Суду у справі №912/2385/18, а також пов`язані з реалізацією прокурором повноважень щодо представництва інтересів держави в суді.

Враховуючи, що прийняття судового рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №912/2385/18 має прямий вплив на наслідки розгляду справи №910/13730/19, оскільки висновок Великої Палати Верховного Суду щодо правової проблеми представництва інтересів держави у суді прокурором сприятиме забезпеченню єдиної судової практики та дотриманню принципу верховенства права, суд вважає за необхідне відповідно до приписів п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, зупинити провадження у справі №910/13730/19.

Керуючись ст.ст. 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" про зупинення провадження у справі №910/13730/19.

2. Зупинити провадження у справі №910/13730/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

3. Запропонувати учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №910/13730/19.

Ухвала набирає законної сили 05.02.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 06.02.2020.

Суддя Л. Г. Пукшин