РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.02.2020Справа № 910/16789/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕПАЛ ПРОЕКТ"

до Фізичної особи-підприємця Штеменка Сергія Миколайовича

про стягнення 36400,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕПАЛ ПРОЕКТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Штеменка Сергія Миколайовича про стягнення 36400,00 грн, з яких: 10500,00 грн - збитки, 5250,00 грн - штраф, 20650,00 - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №03.06/19С від 03.06.2019 щодо виконання робіт у передбачені договором строки, у зв`язку із чим, на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України позивачем заявлено до стягнення збитків у сумі 36400,00 грн та нараховані згідно з п.5.1. договору суми штрафу у розмірі 5250,00 грн та пені у розмірі 20650,00 грн.

Господарський суд міста Києва від 02.12.2019 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/16789/19, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 02.12.2019, направленою на адресу місця проживання Фізичної особи-підприємця Штеменка Сергія Миколайовича: АДРЕСА_1 , зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду від 02.12.2019 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку.

Отже, за змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕПАЛ ПРОЕКТ" (позивач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Штеменком Сергієм Миколайовичем (відповідач, виконавець) укладений договір № 03.06/19С (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виконати і здати, за завданням замовника, а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити роботу, а саме: розробка проектно-кошторисної документації по об`єкту: "Ремонт систем електропостачання та СКМ (структурної кабельної мережі) в приміщеннях 4-го поверху будівлі за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18" (надалі - роботи).

Проектно-кошторисна документація розробляється у відповідності до завдання на проектування, державних будівельних норм та інших нормативних документів діючих на території України (п.1.2 договору).

Розділи та частини проектної документації розробляються під керівництвом відповідальних виконавців, які мають кваліфікаційні сертифікати. Титульний аркуш проекту підписується та скріплюється печаткою ГАПа (ГІПа). Окремі розділи або частини проектної документації підписуються виконавцями, які мають кваліфікаційний сертифікат, які є безпосередніми розробниками цих розділів або частин проектної документації (п.1.3 договору).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що виконавець зобов`язується виконати роботи до 25 червня 2019 року.

Відповідно до п.3.1. договору загальна ціна договору складає 35000,00 грн.

Згідно із п.4.1 договору оплата за цим договором проводиться перерахуванням коштів на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 4.2. договору сторонами погоджено умови оплати: 1 етап - попередня оплата у розмірі 30% від загальної ціни договору, а саме: 10 500,00 грн, без ПДВ та здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання цього договору;

2 етап - остаточний розрахунок за виконану роботу, що здійснюється протягом 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт обома сторонами згідно умов даного Договору

У відповідності до п.5.1.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний, передати замовнику проектно-кошторисну документацію оформлену відповідно до вимог діючого законодавства, з усіма підписами, датами, печатками, у кількості 4 (чотирьох) оригінальних примірників на паперових носіях та в електронному вигляді екземпляр робочого проекту у форматі DWG та PDF і кошторисну документацію у форматі DOC/DOCX та IMD.

Згідно із п.6.1. договору, замовник не пізніше 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після отримання від виконавця повідомлення про завершення проектних робіт, зобов`язаний здійснити приймання проекту в порядку, встановленому відповідним чинним законодавством.

Передання роботи виконавцем і прийняття її замовником оформлюється актом виконаних робіт, який підписується обома сторонами (пункт 6.2. договору).

За змістом пункту 7.2. договору у разі порушення строків виконання робіт, передбачених договором, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% від ціни договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплачується штраф у розмірі 15% від вартості договору.

У пункті 9.1. договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п.9.2. договору, сторони погодили дострокове розірвання договору без укладання додаткової угоди шляхом направлення письмового повідомлення.

12.06.2019 позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 10500,00 грн. (призначення платежу - авансова плата за розробку проект.-коштор. документації зг.дог.№03.06./19с від 03.06.2019), в підтвердження чого позивачем надано копію платіжного доручення №77 від 12.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору № 03.06/19С від 03.06.2019 не приступив до виконання взятих на себе зобов`язань по договору роботи, передбачені договором не виконав.

10.08.2019 позивач направив відповідачу повідомлення вих. №АБ-19-25-21 про повернення суми попередньої оплати, сплати пені та штрафів, та подальшого розірвання договору від 05.08.2019 (направлення підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №028).

Позивач зазначає, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕПАЛ ПРОЕКТ" відмовилося від договору, відповідач у відповідності до приписів ч.2 ст.849 ЦК України повинен відшкодувати позивачеві збитки у вигляді попередньої оплати у сумі 10500,00 грн.

На підставі п.5.1. договору позивач нарахував пеню у сумі 20650,00 грн за 118 днів та штраф у сумі 5250,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Пунктами 3.1., 4.2. договору встановлено, що ціна договору складає 35000,00 грн; позивач здійснює оплату у наступному порядку: 1 етап - попередня оплата у розмірі 30% від загальної ціни договору, а саме: 10 500,00 грн, без ПДВ та здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання цього договору; 2 етап - остаточний розрахунок за виконану роботу, що здійснюється протягом 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт обома сторонами згідно умов даного договору.

12.06.2019 позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 10500,00 грн. (призначення платежу - авансова плата за розробку проект.-коштор. документації зг.дог.№03.06./19с від 03.06.2019), що підтверджується платіжним дорученням №77 від 12.06.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п.2.1. договору, виконавець зобов`язався виконати роботи до 25 червня 2019 року.

Отже, відповідач повинен був виконати роботи, обумовлені договором у строк до 25.06.2019.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

За змістом пункту 6.1. договору передання робіт відповідачем і прийняття їх позивачем оформлюється актом виконаних робіт.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем робіт за договором.

Згідно з ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

У пунктом п.9.2. договору сторони погодили дострокове розірвання договору без укладання додаткової угоди шляхом направлення письмового повідомлення.

Отже, умовами договору № 03.06/19С від 03.06.2019 передбачено право сторін розірвати вказаний договір шляхом направлення письмового повідомлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Оскільки відповідач не виконав роботи з ремонту систем електропостачання та СКМ (структурної кабельної мережі) в приміщеннях 4-го поверху будівлі за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18 у строки, встановлені договором, у позивача виникло право розірвати вказаний договір в односторонньому порядку, відмовившись від нього.

Як встановлено судом, 10.08.2019 позивач направив відповідачу повідомлення вих. №АБ-19-25-21 про повернення суми попередньої оплати, сплати пені та штрафів, та подальшого розірвання договору від 05.08.2019.

За змістом повідомлення вих. №АБ-19-25-21 позивач вимагав від відповідача повернення попередньої оплати, сплати пені та штрафу, передання наявної інформації та напрацювань, які стали відомі виконавцеві при виконанні договору та після повного виконання вказаного вище, позивач заявив про розірвання договору №03.06/19 від 03.06.2019.

З огляду на зміст повідомлення №АБ-19-25-21 позивач скористався, передбаченим договором №03.06/19С від 03.06.2019 та ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, правом на відмову від договору.

Як встановлено вище, відповідачем не були виконані роботи, обумовлені договором, у зв`язку з чим позивач відмовився від вказаного договору, оскільки таке право передбачене умовами договору підряду. Отже, зобов`язання, що складає предмет договору, є припиненим.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Частиною 2 статті 217 ГК України визначено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні та оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на відмову позивача від договору №03.06/19 від 03.06.2019, позивач отримав право вимагати відшкодування збитків, що складають розмір перерахованих коштів на виконання умов вказаного договору підряду.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем обставин наведених у позові належними доказами не спростовано, доказів виконання робіт чи повернення позивачу суми попередньої оплати відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, враховуючи факт сплати позивачем відповідачеві грошових коштів за договором №03.06/19 від 03.06.2019 у сумі 10500,00 грн (попередня оплата), наявність прострочення відповідачем за договором (невиконання робіт в обумовлені договором строки), а також відмову позивача від такого договору в порядку ч.2 ст. 849 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Штеменка Сергія Миколайовича 10500,00 грн збитків, що становлять суму попередньої оплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 20650,00 грн, нараховану за прострочення виконання відповідачем робіт за договором за 118 днів та штраф у сумі 5250,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.2. договору у разі порушення строків виконання робіт, передбачених договором, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5% від ціни договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплачується штраф у розмірі 15% від вартості договору.

Оскільки, відповідач мав виконати роботи по договору у строк до 25 червня 2019 року, то відповідач є таким, що прострочив виконання взятих на себе зобов`язань з 26.06.2019. Позивач здійснює нарахування пені за 118 днів.

Суд зазначає, що нарахування неустойки (по суті, пені) у зв`язку з простроченням виконання підрядних робіт є законним протягом часу прострочення з виконання відповідних зобов`язань, тобто з моменту настання строку виконання до моменту відмови замовника від договору підряду (у випадках передбачених законом).

Як підтверджено наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №028, відповідач отримав повідомлення вих. №АБ-19-25-21 від 05.08.2019 про повернення суми попередньої оплати, сплати пені та штрафів, та подальшого розірвання договору 11 вересня 2019 року, а тому нарахування неустойки слід здійснювати по 10.09.2019.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановлено, що сума пені нарахована за прострочення виконання відповідачем робіт за договором становить 13475,00 грн, у зв`язку із чим суд задовольняє вимоги у цій частині частково.

Враховуючи наявність прострочення виконання робіт понад 30 календарних днів, оскільки розрахунок штрафу є вірним, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 5250,00 грн, у зв`язку із чим суд задовольняє вимоги у цій частині.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕПАЛ ПРОЕКТ" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Штеменка Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕПАЛ ПРОЕКТ" (02094, м. Київ, БУЛЬВАР ВЕРХОВНОЇ РАДИ, будинок 34, офіс 314, ідентифікаційний код 42626802) збитки у сумі 10500,00 грн, пеню у сумі 13475,00 грн, штраф у сумі 5250,00 грн та судовий збір у розмірі 1542,34 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 04.02.2020.

Суддя О.В. Гулевець