УХВАЛА

м. Київ

04.02.2020Справа № 910/16909/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

до Приватного підприємства Української будівельної компанії "Каштан"

третя особа 1 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Чорнєй Віта Володимирівна

третя особа 2 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Дочірнє підприємство клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

про визнання договорів недійсними, зобов`язання повернути нерухоме майно та скасування державної реєстрації

.

за участю представників:

від позивача: Лужбіна Н. Б.

від відповідача: Волкова М. Ю.

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: Галич О. М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства Української будівельної компанії "Каштан" в якому просить суд:

Визнати недійсними наступні договори купівлі - продажу нерухомого майна від 22.03.2019 року, укладені між Приватним акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та Приватним підприємством Українська будівельна компанія "Каштан":

договір купівлі-продажу гаражу, зварочної, столярної майстерні (літера Р), загальною площею 325,60 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №386;

договір купівлі-продажу котельні (літера X), загальною Площею 419,60 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №388;

договір купівлі-продажу побутового приміщення (літера Ш), загальною площею 143,80 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №390;

договір купівлі-продажу хозблоку (пральня, гараж, матеріальний склад) (літера П), загальною площею 482,30 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №394;

договір купівлі-продажу теплиці (літера Ц), загальною площею 376,30 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №392;

договір купівлі-продажу складу красок (літера Ю), загальною площею 258,20 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №391;

договір купівлі-продажу побутової будівлі /со.щитова/ (літера Э), загальною площею 64,20 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №389;

договір купівлі-продажу гаражу корпусу №3 (літера Ч), загальною площею 56,50 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №385;

договір купівлі-продажу адміністративного корпусу (літера К), загальною площею 663,70 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №384;

договір купівлі-продажу туалету (літера Ы), загальною площею 25,20 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №393;

договір купівлі-продажу корпусу №3 (літера Л), загальною площею 2470,80 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №387;

договір купівлі-продажу газобалонної (літера У), загальною площею 64,80 кв.м., від 22.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №383;

Зобов`язати відповідача - Приватне підприємство Українська будівельна компанія "Каштан" повернути нерухоме майно, відчужене за вказаними вище договорами.

Скасувати державну реєстрацію вказаних правочинів в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.12.2019 вказаний вище позов прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 18.12.2019, залучив до участі у справі третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Чорнєй Віту Володимирівну та третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Дочірнє підприємство клінічний санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.12.2019 повернув ПрАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" заяву про забезпечення позову.

У судовому засіданні 18.12.2019 суд відклав підготовче засідання на 21.01.2020.

16.01.2020 позивач повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Також, 16.01.2020 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог про визнання недійсним договору, зобов`язання повернути нерухоме майно та скасування державної реєстрації договорів.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.01.2020 повернув ПрАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" заяву про забезпечення позову.

У судовому засіданні 21.01.2020 на підставі приписів ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, судом прийнято заяву про уточнення позовних вимог, яка по своїй суті є заявою про зміну предмету позову.

У судовому засіданні 21.01.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі №910/16909/19 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 04.02.2020.

31.01.2020 позивач втретє звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (вих. №04-07/122 від 30.01.2020).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.02.2020 відмовив у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (вих. №04-07/122 від 30.01.2020) про забезпечення позову.

04.02.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов.

У підготовче засідання 04.02.2020, з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи 2.

У підготовчому засіданні 04.02.2020, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 1921,00 грн.

Згідно із пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно із позовом та заявою про уточнення позовних вимог, судом встановлено, що позивачем заявлено 12 немайнових вимог про визнання недійсними договорів та 12 вимог про реституцію (щодо 12 об`єктів нерухомого майна), яка помилково оцінена заявником як одна немайнова вимога, а також 12 немайнових вимог про скасування державної реєстрації правочинів в реєстрі речових прав.

Натомість суд вказує, що із сукупного аналізу п. 2.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 та п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 вбачається, що вимога про застосування наслідків недійсності провочину (реституція) є саме майновою вимогою.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року № 7, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача. На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею; з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій, а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду.

Згідно із п.2.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, вказано, що якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України чи частиною другою статті 208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру.

Вказане положення дублюється і в п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9, де, серед іншого, зазначено, що у справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно із платіжним дорученням №1776 від 28.11.2019 позивач сплатив за подання цього позову 26894,00 грн за 14 вимог немайнового характеру.

Суд вказує, що відомі дані, з яких можна встановити вартість нерухомого майна, про повернення якого заявлено позовну вимогу, містяться в оспорюваних договорах купівлі-продажу, за яким було відчужено майно відповідачу.

В той же час, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 №20).

Водночас слід зазначити, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п.3 ч.3 ст.162 та ст.163 ГПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Крім того, як вказано судом вище, у редакції заяви про уточнення позовних вимог, позивачем заявлено 12 немайнових вимог про скасування державної реєстрації правочинів в реєстрі речових прав, у зв`язку із чим позивач мав сплатити за вказані вимоги 23052,00 грн. Оскільки, позивачем сплачено лише за одну вимогу немайнового характеру про скасування державної реєстрації правочинів, то позивачу слід здійснити доплату судового збору у сумі 21131,00 грн.

За таких обставин, позовна заява подана з порушенням приписів п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З урахуванням наведеного вище, суд залишає без руху позовну заяву Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

Способом усунення вказаного недоліку є подання доказів сплати судового збору за вимоги майнового характеру із доданням доказів на підтвердження вартості спірного нерухомого майна та доказів сплати судового збору за вимоги немайнового характеру у сумі 21131,00 грн.

Керуючись ч. 11 ст. 176, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" залишити без руху.

2. Встановити ПрАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано: 10.02.2020.

Суддя О.В. Гулевець