ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.20 Справа № 917/1832/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз", 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Л. Толстого, 87, ідент. код 39581002

до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Засульської сільської ради, 37552, Полтавська обл., Лубенський район, с.Засулля, вул. Молодіжна, 93 Б, ідент. код 41348846

про стягнення 246 790,75 грн.

Представники:

від позивача: Лук`янова Ю.В., дов. від 16.01.2019 року

від відповідача: 1. Онуфрієнко І.В., дов. №01-17/227 від 20.11.2019 року; 2.Рубан І.М., дов. №01-17/226 від 20.11.2019 року

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Засульської сільської ради про стягнення 246 790,75 грн., в тому числі 208307,69 грн. основного боргу, 35420,67 грн. пені, 3062,39 грн. - 3% річних, а також 3701,86 грн. судових витрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в порушення договірних зобов"язань відповідач не в повному обсязі здійснив оплату за отриманий природний газ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.10.2019 р. позовну заяву ТОВ Торговий дім Лубнигаз прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

11.11.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 12351, арк. спр.28-30), в якому позовні вимоги заперечує та просить відмовити в їх задоволенні .

Враховуючи наведені у відзиві докази щодо суми проведених оплат за поставку природного газу, відповідач вважає, що свої зобовязання в частині оплати виконав, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання за Договором від 31.01.2019 року № 97/1 постачання природного газу не було допущено, отже, проведене позивачем нарахування 35420,67 грн. пені та 3062,39 грн. 3% річних називає безпідставним.

У відповіді на відзив (арк. спр.83-84) позивач просить задовольнити позовну заяву про стягнення заборгованості в повному обсязі.

При цьому, зазначає, відповідно до п.3.4 договору № 97/1 від 31.01.2019 року загальна вартість Договору складається з місячних сум вартості фактично поставлених обсягів природного газу, згідно актів приймання-передачі, складених Сторонами протягом періоду постачання.

У п.11.1 вищезазначеного Договору сторони визначили, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє в частині постачання газу з 01.01.2019 року до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Тобто, договірні відносини по Договору № 97/1 постачання природного газу від 31.01.2019 року не припинені, а тому, відповідач зобов"язаний забезпечити своєчасну та повну оплату поставленого природного газу, згідно умов Договору.

За даними позивача, відповідач у березні та квітні 2019 року отримав природний газ, постачальником якого був позивач, що підтверджується заведеною номінацією ТОВ ТД "Лубнигаз" на інформаційній платформі АТ Укртрансгаз (далі-Оператор ГТС) в режимі добового балансування (впровадженого Кодексом газотранспортної системи з 01 березня 2019 року).

Згідно Кодексу газорозподільних систем, "за відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Відповідачу природний газ з березня по квітень 2019 року розподілився Оператором ГРМ, в обсягах підтверджених постачальником ТОВ ТД Лубнигаз, що підтверджується актами про надані послуги з розподілу природного газу.

За п. 2.4 Договору Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Відповідачем самостійно не обмежено власне газопостачання, тому позивач на виконання умов договору забезпечував постачання природного газу на ум визначених договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов"язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

05.12.2019 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вважає аргументи позивача необґрунтованими, виходячи з наступного.

Між КП "Центр ПМСД" Засульскої сільської ради та ТОВ Торговий дім Лубнигаз було укладено два Договори про постачання природного газу: Договір № 97/1 від 31.01.2019 року та Договір № 97-ЛБ від 02.08.2019 року. Споживач в повному обсязі виконав зобовязання за вказаними договорами та надав суду у відзиві на позовну заяву належні та документально підтверджені докази, оплачених місячних сум вартості поставлених обсягів природного газу.

За твердженням відповідача, згідно п.11.1 вищезазначені Договори в частині оплати загальної вартості зазначеної в п.3.2 виконані повністю. За отриманий природний газ в березні та в квітні 2019 року споживач провів розрахунки за зобовязаннями вищевказаних Договорів.

Натомість, надана до відповіді на відзив інформаційна платформа АТ Укртрансгаз не містить відповідного опису, не згадується в договорах постачання природного газу та є неналежним доказом, оскільки згідно п.3.6 Договору 97/1: "облік спожитого природного газу на підставі показів комерційних вузлів природного газу споживача або показів приладів обліку (лічильника) природного газу споживача. Крім того, відповідно п.3.8, Покупець проводить оплату за спожитий природний газ відповідно до взятого бюджетного зобовязання (ст.49 ч.1 Бюджетного кодексу України). Датою оплати (здійснення розрахунку) визначається дата, на яку були зараховані кошти н6а поточний рахунок постачальника (п.3.9 Договору).

Надані Оператором ГРМ Акти наданих послуг розподілу природного газу за березень 2019 року в кількості 18,725 тис.куб. м та за квітень 2019 року в кількості 2,624 тис. куб. м відповідають договірним обсягам постачання природного газу на опалювальний період 2019 року, який згідно Договору 97/1 (Додаток 1) складав загальну кількість 21,4 тис. куб.м.

Відповідач контролював власне газоспоживання за Договором 97/1 та не допустив перевищення обсягів природного газу за зобовязаннями на загальну кількість 21,4 тис. куб. м, тому уклав Договір 97-ЛБ, що підтверджується довідкою споживання природного газу (додається), а також Актами наданих послуг розподілу природного газу за січень, лютий, березень, квітень 2019 року (копії додаються).

Враховуючи вищенаведене, відповідач зазначає, що згідно вимог Закону України "Про ринок природного газу" укладав відповідні договори про постачання природного газу, забезпечив повну оплату вартості природного газу за зобовязаннями цих Договорів.

12.12.2019 року відповідачем додано до матеріалів справи наступні документи:

- Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року по субрахунку 361.

- Розрахунок до Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року по субрахунку 361;

- Акт про відмову представника ТОВ Торговий дім Лубнигаз отримати Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року по субрахунку 361.

16.01.2020 року позивач надав пояснення по справі (вх.№ 530) що стосуються тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку вимог ст. 233 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

31.01.2019 року між ТОВ "Торговий дім "Лубнигаз" (надалі - постачальник, позивач) та Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Засульської сільської ради (надалі - Споживач, відповідач) укладено Договір № 97/1 постачання природного газу (надалі - Договір, арк. спр.10-14).

За умовами Договору постачальник зобов"язався поставити споживачеві газове паливо (природний газ) ДК 021:2015:09120000-6 в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач - оплатити постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором (п.1.1).

До Договору сторонами укладено Додаток 1 (арк. спр.15), в якому сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу на опалювальний період 2019 року (січень-грудень).

Відповідно п.1.2 Договору, перехід права власності на природний газ від постачальника до споживача здійснюється на межах балансової належності об"єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі- пункти призначення).

Згідно п.3.7 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника щомісячної 100% поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку до Договору протягом місяця поставки природного газу.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Покупець проводить оплату за спожитий природний газ відповідно до взятого бюджетного зобов"язання (ст.49 ч.1 Бюджетного кодексу України) (п.3.8 Договору).

Датою оплати (здійснення розрахунку) визначається дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок постачальника (п.3.9 Договору).

Відповідно п.3.10 Договору, за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов"язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об"єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ/ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує на надає споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником постачальника (п.3.11 Договору).

Згідно п.3.12 Договору споживач протягом двох днів з дня одержання акту приймання-передачі природного газу зобов"язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

За умовами п.4.2.7 Договору споживач зобов"язується: за підсумками кожного розрахункового періоду, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надавати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об"єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов"язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством України (п.8.1 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє в частині постачання природного газу з 01.01.2019 року до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання (п.11.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ у березні та квітні 2019 року на загальну суму 211808,91 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № 987 від 31.03.2019 року на суму 188040,20 грн.(арк. спр.16) та № 1040 від 30.04.2019 року на суму 23768,71 грн.

За даними позивача, відповідач оплату за поставлений природний газ здійснив з порушенням строків, визначених п.3.7 Договору та не в повному обсязі, а саме:

- за актом № 987 відповідач розрахувався частково в сумі 3501,22 грн.- 09.04.2019 року;

- за актом № 1040 відповідач розрахунок не провів.

Таким чином, загальна сума заборгованості за актами приймання-передачі природного газу № 987 від 31.03.2019 року та № 1040 від 30.04.2019 року складає 208307,69 грн.

Згідно п.8.2 Договору, у разі прострочення виконання споживачем своїх зобов"язань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку визначеному цим Договором, споживач зобов"язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вважаючи свої права порушеними, позивач на підставі умов Договору та норм чинного законодавства заявив до стягнення з відповідача 208307,69 грн. основного боргу, 35420,67 грн. - пені, 3062,39 грн. - 3% річних та 3701,86 грн. судових витрат.

В ході розгляду справи позивач надав суду додаткові пояснення та уточнений розрахунок 3% річних та пені згідно Договору № 97/1 постачання природного газу від 31.01.2019 року з якого вбачається, що нарахований розмір пені складає 17138,44 грн. та 1482,16 грн. 3%річні (Розрахунок залучений до матеріалів справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки та купівлі-продажу.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2. ст. 712 ЦК).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 664 ЦК, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.7 Договору розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника щомісячної 100% поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку до Договору протягом місяця поставки природного газу.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Покупець проводить оплату за спожитий природний газ відповідно до взятого бюджетного зобов"язання (ст.49 ч.1 Бюджетного кодексу України) (п.3.8 Договору).

Датою оплати (здійснення розрахунку) визначається дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок постачальника (п.3.9 Договору).

Факт поставки позивачем природного газу, відповідно до укладеного між сторонами Договору підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг природного газу, а саме:

- 31.01.2019 року сторонами підписано Акт наданих послуг природного газу за січень 2019 року (а.с100) в кількості 8730 тис.кв.м на суму 103668,72 грн.

Позивачем виставлено рахунок № 158 від 22.02.2019 року (арк..спр.45), рахунок № 74 від 07.02.2019 року(арк.. спр.40). Складено та підписано акт приймання-передачі природного газу № 303 від 31.01.2019 року на суму 103668,72 грн.

Платіжними дорученнями № 17 від 11.02.2019 року (арк.. спр.42) та № 30 від 26.02.2019 року (арк.. спр47) підтверджується оплата відповідачем 77535,56 грн. та 103668,72 грн. відповідно вартості та постачання природного газу в січні 2019;

- 28.02.2019 року сторонами підписано Акт наданих послуг природного газу за лютий 2019 року (а.с.101) в кількості 5,121 тис.кв.м на суму 58886,38 грн.

Складено Акт приймання-передачі природного газу № 667 від 28.02.2019 року на суму 58886,38 грн. Позивачем виставлено рахунок № 84 від 04.03.2019 року на часткову оплату на суму 38395,16 грн. (арк.. спр.50), який оплачено відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням № 45 від 06.03.2019 року (арк.. спр.52).

Залишок неоплаченої вартості поставленого позивачем в лютому вартості природного газу за Актом № 667 від 28.02.2019 року складає 20491,22 грн.

- 31.03.2019 року сторонами підписано Акт наданих послуг природного газу за березень 2019 року (а.с.102) в кількості 18,725 грн. на суму 188040,20 грн.

Складено акт приймання-передачі природного газу № 987 від 31.03.2019 року.

Позивачем виставлено рахунок № 128 від 03.04.2019 року на часткову оплату на суму 34525,56 грн

Платіжним дорученням № 84 від 08.04.2019 року (арк.. спр.57) підтверджується оплата поставленого позивачем в березні 2019 року природного газу на суму 34525,56 грн.

Залишок неоплаченої вартості та постачання природного газу в березні 2019 року складає 153514,64 грн.

- 30.04.2019 року сторонами підписано Акт наданих послуг природного газу за квітень 2019 року (а.с.103) в кількості 2,624 грн. на суму 23768,71 грн.

Складено Акт приймання-передачі природного газу № 1040 від 30.04.2019 року.

Вартість поставленого в квітні природного газу відповідачем не оплачена.

Залишок боргу по акту № 1040 від 30.04.2019 року склав 23768,71 грн.

Крім цього, 08.08.2019 року сторони склали Акт, яким підтвердили, що у липні 2019 року позивач здійснив послугу постачання природного газу, а відповідач прийняв газ згідно Договору № 97/1. Вартість послуги склала 93806,00 грн.

Виставлений позивачем рахунок № 1225 від 08.08.2019 року на оплату спожитого газу в розмірі 93806,00 грн. оплачено відповідачем згідно платіжного доручення № 232 від 28.08.2019 року (а.с.67, 69). Оплата проведена банком 29.08.2019 року.

В зазначених актах вказано, що вони укладені відповідно до Договору № 97/1 постачання природного газу від 31.01.2019 р.

вставка

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору № 97/1 від 31.01.2019 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 374364,01 грн.:

- січень 2019 року 103668,72 грн.;

- лютий 2019 року 58886,38 грн.;

- березень 2019 року 188040,20 грн.;

- квітень 2019 року 23768,71 грн.

Відповідач в порушення умов укладеного сторонами Договору вартість поставленого йому природного газу оплатив частково на суму 347931,00 грн.: в лютому - 77535,56 грн. та 103668,72 грн.; в березні 38395,16 грн.; в квітні 34525,56 грн., в серпні 93806,00 грн.

Заборгованість на дату прийняття даного рішення складає 26433,01 грн. Дана обставина відповідачем належними доказами не спростована.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 26433,01 грн. вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Умовами договору (п. 8.2) передбачено, у разі прострочення виконання споживачем своїх зобов"язань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку визначеному цим Договором, споживач зобов"язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 17138,44 грн. пені, яка нарахована за період з 07.04.2019 року по 19.07.2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд встановив, що розмір та період нарахування пені відповідає вимогам ЦК України, ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та умовам Договору, а тому вимоги в цій частині є обґрунтованими і правомірними.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1482,16 грн. за період з 07.04.2019 року по 19.07.2019 року.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 3% річних, суд не виявив завищення їх розміру з боку позивача (перевірка правильності розрахунку 3% річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон").

Судом встановлено, що дії відповідача щодо несвоєчасного та повного проведення розрахунку за отриманий від позивача газ є порушенням умов Договору № 97/1 постачання природного газу від 31.01.2019 р., що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 8.2. вказаного Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Заперечення відповідача спростовані матеріалами справи.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 26433,01 грн. основного боргу, 17138,44 грн. пені та 1482,16 грн. 3 % річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Засульської сільської ради (37552, Полтавська обл., Лубенський район, с.Засулля, вул. Молодіжна, 93 Б, ідент. код 41348846) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Л. Толстого, 87, ідент. код 39581002) 26433,01 грн. основного боргу, 17138,44 грн. пені, 1482,16 грн. 3% річних, 675,8 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 03.02.2020 року

Суддя Іванко Л.А.