ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2020 р. Справа№ 910/1670/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Слинько М.Г. довіреність № 264-01-21 від 20.01.2020

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 (повний текст складено 04.07.2019)

у справі №910/1670/19 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про стягнення збитків у розмірі 63 389,49 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Черкаської міської ради (далі - позивач) до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ "КБ"Приватбанк", відповідач) про стягнення збитків у розмірі 63 389,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач проігнорував звернення позивача щодо укладення договору оренди земельної ділянки та договору про відшкодування збитків за час фактичного користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим відповідач має сплатити збитки, що виникли у зв`язку з користуванням земельною ділянкою без оформлення права користування нею.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/1670/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь Черкаської міської ради кошти у розмірі 49 685,02 грн. та судовий збір у розмірі 1554,47 грн.

Обґрунтовуючи рішення, місцевий господарський суд вказав про наявність підстав для задоволення позову про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне використання земельною ділянкою за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 у загальній сумі 49 685,02 грн. В частині стягнення з відповідача 13 704, 47 грн. місцевим господарським судом відмовлено у зв`язку із необґрунтованістю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "КБ "Приватбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у даній справі скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування підстав викладених в апеляційній скарзі, позивач зазначає про порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального права. Так, за твердженням апелянта, в позовній заяві не міститься посилань на положення ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Разом з цим, нормою ст. 14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд не може самостійно визначити підстави позову та зобов`язаний керуватися виключно тими, які заявлені позивачем. Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано застосовано приписи ч. 2 ст. 5 ГПК України, якими передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, оскільки у даному випадку законом передбачено ефективний спосіб захисту прав позивача у спірних правовідносинах (норми ст.ст. 1212-1214 ЦК України).

Також, за твердженням апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог та самостійно змінив спосіб захисту порушеного права. Враховуючи вищевикладене, відповідач стверджує, що судом першої інстанції необґрунтовано задоволено позовні вимоги Черкаської міської ради на підставі ст. 1212 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1670/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В. та Чорногуза М.Г.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1670/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Хрипуна О.О. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "КБ "Приватбанк", справу призначено до розгляду на 19.09.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2019, справу №910/1670/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі колегії суддів та призначено справу до розгляду на 27.09.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2019, справу №910/1670/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Куксова В.В. та Коробенка Г.П

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу у вищезазначеному складі колегії суддів та призначено справу до розгляду на 21.11.2019.

21.11.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кравчука Г.А. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 у зв`язку з виходом судді Кравчука Г.А. з лікарняного розгляд апеляційної скарги АТ "КБ "Приватбанк" призначено на 28.01.2020.

Явка представників сторін.

Представник відповідача у судове засідання 28.01.2019 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив.

У судовому засіданні 28.01.2020 представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у даній справі залишити без змін.

Позиції учасників справи.

04.09.2019 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги позивачем зазначено, що посилання суду першої інстанції в рішенні на інші норми права, ніж ті, що зазначені в позові не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

02.08.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ассагай" на об`єкти нерухомого майна (автозаправна станція) загальною площею 126,2 кв.м. по пров. Котовського, 2 /5 в м. Черкаси, що підтверджується відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.01.2018 № 110554442.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.01.2018 № 110554442, АТ "КБ "Приватбанк", яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", набуло права власності на нерухоме майно по пров . Котовського, 2 /5 в м . Черкаси на підставі договору іпотеки від 03.08.2016 № 653, яке зареєстровано в реєстрі 20.08.2016 (номер запису про право власності № 16009920).

Розпорядженням Голови Черкаської обласної державної адміністрації від 28.04.2016 № 195 "Про перейменування об`єктів топоніміки міста Черкаси", провулок Котовського було перейменовано на вулицю Івана Гонти.

Рішенням Черкаської міської ради від 23.11.2017 № 2-2699 вирішено: 1) скасувати рішення Черкаської міської ради від 24.06.2016 № 2-789 "Про надання ТОВ "Ассагай" земельної ділянки в оренду по вул. Івана Гонти ( пров . Котовського), 2/5 (у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно)"; 2) земельну ділянку площею 0,2367 га (кадастровий номер :04:053:0001) по вул. Івана Гонти, 2/ 5 віднести до земель Черкаської міської ради не наданих у власність чи користування; 3) зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" укласти з Черкаською міською радою договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою по вул. Івана Гонти, 2/5, з моменту набуття права власності на нежитлові приміщення у порядку, вставленому чинним законодавством.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145871090 від 19.11.2018, земельна ділянка площею 0,2367 га, кадастровий номер :04:053:0001, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Івана Гонти, 2/5 , перебуває у комунальній власності, власником значиться Черкаська міська рада.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1206 від 14.12.2018 вирішено: 1) затвердити акт про визначення збитків власнику землі від 10.10.2018 № 24-2018, складений комісією для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва в м. Черкаси. Підставою для визначення і відшкодування збитків є неодержання територіальною громадою доходів за час фактичного користування ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" земельною ділянкою, на якій розташоване майно за адресою: м. Черкаси, вул. Івана Гонти, 2/5 без документів, що посвідчують право на землю; 2) Боржнику відшкодувати визначені збитки в повному обсязі не пізніше одного місяця з дня прийняття цього рішення; 3) Рекомендувати зазначеному в акті боржнику оформити право користування земельною ділянкою відповідно до норм чинного законодавства; 4) У разі несплати коштів, згідно з актом про визначення збитків власнику землі, ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" у встановлені терміни, доручити відділу юридичного забезпечення департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради спільно з відділом судового супроводу юридичного управління департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради в порядку, встановленому регламентом виконавчого комітету Черкаської міської ради, забезпечити проведення претензійно-позовної роботи з боржником згідно з чинним законодавством у місячний термін після закінчення строку на добровільне відшкодування збитків за затвердженим цим рішенням актом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на вказаній земельній ділянці знаходиться вказане вище нерухоме майно, яке перебуває у власності відповідача. Однак, станом на момент звернення позивача до суду відповідачем не було укладено а ні договору оренди відповідної земельної ділянки, а ні договору про відшкодування збитків за час фактичного користування земельною ділянкою. Як вказує позивач, протиправність поведінки відповідача полягає в ухиленні від укладання договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) та сплати за таким договором, що позбавляє позивача, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у вигляді орендної плати; збитками позивача є ненадходження до міського бюджету орендної плати за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею; причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача і завданими ним збитками позивачу полягає у тому, що саме внаслідок вказаної вище протиправної поведінки останнього позивач не одержав дохід, який міг би отримати у разі своєчасного укладання відповідачем договору оренди землі та договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за фактичне користування земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 61 389,49 грн. за фактичне користування земельною ділянкою без належного оформлення права користування нею.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд вказав про наявність підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 у загальній сумі 49 685,02 грн. на підставі ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ст. 20 ГК України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України, до яких відносяться такі: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до приписів ст. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, з 20.08.2016 АТ "КБ "Приватбанк" є власником нерухомого майна по вул. Івана Гонти (до перейменування провулок Котовського), 2/5 в м. Черкаси, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,2367 га, кадастровий номер :04:053:0001, яка перебуває у комунальній власності. Станом на даний час право користування на цю земельну ділянку відповідачем не оформлено.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у справі виник у зв`язку з користуванням відповідачем спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 22 ЦК України, ст. 224 ГК України, ст.ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 (далі - Порядок № 284), позивач вказує на необхідність відшкодування відповідачем збитків у розмірі 61 389,49 грн., які є сумою неотриманого доходу міським бюджетом - орендної плати за користування землею. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина 1 ст. 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з п. "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду, відповідач є власником нерухомого майна, яке розміщене на земельній ділянці, право користування якою фактично припинене рішенням Черкаської міської ради від 23.11.2017 для ТОВ "Ассагай", а саме, скасовано рішення Черкаської міської ради від 24.06.2016 № 2-789 "Про надання ТОВ "Ассагай" земельної ділянки в оренду по вул. Івана Гонти (пров. Котовського), 2/5 (у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно)", у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно відповідачеві.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п. "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Ч. 1 ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків), оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки вказані відносини до моменту укладення договору оренди мають ознаки кондиційних.

Однак, необхідно зауважити, що відповідно до ст.ст. 4, 86, 162 ГПК України господарські суди розглядають справи за позовами юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів та органів місцевого самоврядування, які визначають предмет (матеріально-правову вимогу) та підстави (обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а не самі лише посилання позивача на певну норму закону) позову.

Таким чином, господарський суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 908/2552/17, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18.

З огляду на викладені правові позиції, а також фактично встановлені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до вказаних правовідносин положень ст.ст. 1212 - 1214 ЦК України.

Разом з цим, відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 ст. 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку збитків за час фактичного користування земельною ділянкою АТ "КБ "Приватбанк" по вул. Івана Гонти, 2/5, загальна сума неодержаного доходу за час фактичного користування земельною ділянкою з 20.08.2016 по 31.12.2018 склала 61 389,49грн., а саме: з 20.08.2016 по 31.12.2016 - 11 476,56 грн.; з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 333 275,29 грн.; з 01.01.2018 по 31.03.2018 - 16 637,64 грн.

При цьому, зазначені суми розраховані, виходячи з розміру очікуваної річної орендної плати, визначеної у відсотковому відношенні від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за відповідний рік.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, дослідивши поданий позивачем розрахунок, встановила, що матеріали справи містять документацію про нормативну грошову оцінку за 2017 та 2018 роки, однак в матеріалах справи відсутня документація про нормативну грошову оцінку за 2016 рік.

За змістом ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до приписів ст.ст. 13, 74 ГПК України докази подаються саме сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відсутність даних щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно за 2016 рік виключає можливість господарському суду перевірити правильність визначення орендної плати за вказані періоди або здійснити самостійно власний розрахунок недоотриманої орендної плати.

Разом з тим, дослідивши здійснений позивачем розрахунок очікуваної орендної плати за 2018 рік, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що наведена у ньому сума, що підлягає сплаті з 01.01.2018 по 31.03.2018, у розмірі 16 637,64 грн. розрахована невірно, натомість правильної сумою є 16 409,73 грн. (182,33 грн./день х 90 днів).

Таким чином, встановивши факт набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, а також користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав з 20.08.2016 по 31.03.2018, за наслідками здійсненого апеляційним господарським судом перерахунку за виключенням суми орендної плати за 2016 рік та зменшенням орендної плати за 2018 рік (згідно розрахунку вказаного вище), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню плата за фактичне користування земельною ділянкою у загальному розмірі 49 685,02 грн. (33 275,29 грн. + 16 409,73 грн.).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у даній справі та стягнення з відповідача коштів у розмірі 49 685, 02 грн.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі № 910/1670/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/1670/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі №910/1670/19 залишити без змін

3. Матеріали справи №910/1670/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 03.02.2020.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

В.В. Куксов