ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3925/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Дочірнього підприємства „Одеський облавтодор Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України про забезпечення позову вх. ГСОО №2-117/20 подану по справі №916/3925/19:

за позовом: Дочірнього підприємства „Одеський облавтодор Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, буд. 49);

до відповідача: Служби автомобільних доріг в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. М.Грушевського, 49);

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Техно-Буд-Центр (46008, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Шептицького, буд. 4); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю „ШРБУ-48 (20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Тищика, буд. 13-А, кв. 42)

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 27.12.2019 року Дочірнє підприємство „Одеський облавтодор Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Служби автомобільних доріг в Одеській області, в якій просить суд визнати рішення відповідача про допущення до аукціону тендерних пропозицій ТОВ „Техно-Буд-Центр та ТОВ „ШРБУ-48, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій №7 від 21.11.2019р. із змінами, оприлюдненими на електронному майданчику закупівель 20.12.2019р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незаконне допущення до аукціону учасників ТОВ „Техно-Буд-Центр та ТОВ „ШРБУ-48, внаслідок чого, за твердженням позивача, відповідачем порушено права та законні інтереси ДП „Одеський облавтодор, як учасника закупівлі, оскільки пропозиції зазначених осіб не відповідають кваліфікаційним критеріям, встановленим тендерною документацією.

Ухвалою суду від 02.01.2020 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3925/19 в порядку загального позовного провадження із призначення підготовчого засідання на 03.02.2020 року. Крім того, даною ухвалою суду, за клопотанням позивача в порядку ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, до участі у даній справі було залучено ТОВ „Техно-Буд-Центр та ТОВ „ШРБУ-48 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

31.01.2020 року до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову вх. ГСОО №2594/20, в якій позивач просить суд змінити предмет спору та визнати незаконним і протиправним та скасувати рішення Служби автомобільних доріг в Одеській області про допущення до аукціону тендерних пропозицій ТОВ „Техно-Буд-Центр та ТОВ „ШРБУ-48, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій №7 від 21.11.2019р. із змінами, оприлюдненими на електронному майданчику закупівель 20.12.2019р., та рішення про визначення ТОВ „Техно-Буд-Центр та намір укласти договір, оформлене протоколом про намір укласти договір №10 від 28.01.2020р. по закупівлі з ідентифікатором UA-2019-08-23-000468-a, предмет закупівлі: „Експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 274+435- км 466+700.

Водночас, 31.01.2020 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-117/20), в порядку ст.ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Служби автомобільних доріг в Одеській області щодо відповідності тендерних пропозицій ТОВ „ШРБУ-48 та ТОВ „Техно-Буд-Центр технічним вимогам і кваліфікаційним критеріям та допущення їх до аукціону, оформлене Протоколом розгляду тендерних пропозицій №7 від 21.11.2019р. (із змінами від 20.12.2019р.) та рішення щодо визначення переможцем ТОВ „Техно-Буд-Центр і наміру укласти договір, оформлене Протоколом №10 від 28.01.2020р., по процедурі закупівлі з ідентифікатором закупівлі - UA-2019-08-23-000468-a, предмет закупівлі: код 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 274+435- км 466+700) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/3925/19. Крім того, позивач просив суд призначити розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні.

Так, в обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що предметом спору у справі №916/3925/19 є немайнові вимоги до відповідача з приводу визнання незаконними та скасування відповідних рішень щодо проведення закупівель та визначення переможця.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, за переконанням заявника, викликана існуванням достатнього обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. При цьому, позивач наполягає, що невжиття таких заходів матиме наслідком продовження укладення договору про закупівлю, що призведе до порушення прав заявника та унеможливить їх відновлення в повному обсязі у майбутньому. Тобто, заявник стверджує, що у разі укладення договору та його часткового виконання майбутнє виконання рішення суду не буде можливим оскільки процедура закупівлі вже буде завершена, договір про закупівлю буде укладено, а відтак саме по собі визнання рішення замовника незаконним не буде ефективним та спроможним поновити порушені права позивача, оскільки на момент набрання чинності рішення суду будуть здійснені вже нові незаконні дії замовника укладення договору, його виконання, а відтак ефективний захист прав заявника буде унеможливлено, а їх поновлення буде істотно ускладнено. При цьому заявник звертає увагу суду, що наразі є діючими укладені між позивачем та відповідачем договори на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг, а тому заходи забезпечення позову є адекватними. Більш того позивач зазначає, що заборона вчиняти замовнику будь-які дії по процедурі закупівлі, законність рішень якого оскаржується, не передбачає втручання у господарську діяльність замовника, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, тоді як надання відповідних послуг може відбуватись за зазначеними договорами, що забезпечить дотримання інтересів відповідача в частині необхідності експлуатаційного утримання доріг.

Отже, враховуючи вищенаведене позивач вважає, що вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду тоді як невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до п.4 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

З огляду на відсутність винятковості обставин з якими пов`язується необхідність розгляду заяви про забезпечення позову в засіданні суду, суд дійшов висновку щодо відмови клопотання позивача про розгляд даної заяви в засіданні суду. При цьому, суд зазначає, що позивачем жодним чином необґрунтовано необхідність розгляду відповідної заяви в засіданні суду.

Водночас, згідно положень ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 2, 4, 10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, вирішуючи питання про вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Рішення суду безумовно має бути виконаним і що його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, за переконанням суду, не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.08.2018р. по справі №910/1040/18.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 Закону України „Про публічні закупівлі, замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

При цьому суд зазначає, що у разі невжиття такого виду заходів забезпечення позову, як зупинення дії рішення замовника щодо визначення переможцем ТОВ „Техно-Буд-Центр і наміру укласти договір, оформлене Протоколом №10 від 28.01.2020р., по процедурі закупівлі з ідентифікатором закупівлі - UA-2019-08-23-000468-a та укладення під час вирішення судом даного спору між відповідачем та третьою особою договорів щодо предмету закупівель, призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, як учасника закупівель, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що існує обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення замовника щодо визначення переможцем ТОВ „Техно-Буд-Центр і наміру укласти договір, оформлене Протоколом №10 від 28.01.2020р., по процедурі закупівлі з ідентифікатором закупівлі - UA-2019-08-23-000468 унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду та потребуватиме необхідності вжиття з боку останнього додаткових заходів правового захисту.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019р. у справі № 911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Крім того, оскільки зазначені заходи вживаються судом як засіб забезпечення позову, тобто виключно до вирішення спору по суті, суд вважає не порушеними інтереси осіб, в зв`язку з чим суд доходить висновку щодо необхідності задоволення даної заяви позивача.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Дочірнього підприємства „Одеський облавтодор Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України про забезпечення позову вх. ГСОО №2-117/20 від 31.01.2020р. задовольнити.

2.Зупинити дію рішення Служби автомобільних доріг в Одеській області щодо відповідності тендерних пропозицій Товариства з обмеженою відповідальністю „ШРБУ-48 та Товариства з обмеженою відповідальністю „Техно-Буд-Центр технічним вимогам і кваліфікаційним критеріям та допущення їх до аукціону, оформлене Протоколом розгляду тендерних пропозицій №7 від 21.11.2019р. (із змінами від 20.12.2019р.) та рішення щодо визначення переможцем ТОВ „Техно-Буд-Центр і наміру укласти договір, оформлене Протоколом №10 від 28.01.2020р., по процедурі закупівлі з ідентифікатором закупівлі - UA-2019-08-23-000468-a, предмет закупівлі: код 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км 274+435- км 466+700) до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/3925/19.

Стягувачем за ухвалою є: Дочірнє підприємство „Одеський облавтодор Відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, буд. 49; ).

Боржником за ухвалою є: Служба автомобільних доріг в Одеській області (65031, м. Одеса, вул. М.Грушевського, 49; ).

Ухвала набрала законної сили 03.02.2020 року.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено у 10-денний термін з дня складання повного тексту.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Невінгловська Юлія Михайлівна