ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" лютого 2020 р. м ХарківСправа № 922/350/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
до Комунального підприємства «Чугуївтепло», м. Чугуїв,
про стягнення коштів у сумі 179 599,27 грн.,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства «Чугуївтепло», про стягнення боргу по договору № 1220/1718-БО-32 постачання природного газу від 26 вересня 2017 року у загальній сумі 179 599,27 грн., у тому числі: пеня у сумі 144 620,96 грн., 3% річних у сумі 28 285,77 грн. та інфляційних втрат у сумі 6 692,54 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Приписами пункту 5 та 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, що підтверджують обставини обґрунтування позовних вимог з переліком документів та інших доказів, які додаються до заяви. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (частина 2 статті 164 ГПК України).

Суд звертає увагу заявника на те, що стаття 91 Господарського процесуального кодексу України містить загальні вимоги щодо оформлення письмових доказів, зокрема, письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01 вересня 2003 року) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Судом встановлено, що позовна заява № 14/4-1906-19 від 27 грудня 2019 року, підписана представником Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Петрук Ярославом Юрійовичем, який діє на підставі довіреності № 14-167 від 26.04.2019 року та є адвокатом, що підтверджується наданою до матеріалів позовної заяви копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 6591/10 від 26 квітня 2018 року. Однак, при огляді додатків до позовної заяви, судом встановлено, що копії наданих до неї документів засвідчені представником підприємства І. В. Шинтар (із зазначенням посади головний фахівець Департаменту реалізації газу) та Л. Мовчанюк (із зазначенням посади заступник головного бухгалтера), при цьому, доказів на підтвердження повноважень зазначених осіб до позовної заяви не надано, що унеможливлює відповідність поданої позовної заяви вимогам статей 162, 164 ГПК України та є підставою задля залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 91, 162, 164, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - до 20 лютого 2020 року (включно) шляхом надання до суду: доказів на підтвердження повноважень І. В. Шинтар (головний фахівець Департаменту реалізації газу) та Л. Мовчанюк (заступник головного бухгалтера).

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 10 лютого 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

№ 922/350/20