СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"10" лютого 2020 р. Справа № 905/1931/19

Суддя Гетьман Р.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (вх.№506Д/1 від 07.02.2020) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.12.2019 у справі №905/1931/19 (м. Харків, суддя Зекунов Е.В.),

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман,

до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», м. Вугледар

про стягнення штрафу у розмірі 82200, 00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 82200, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем кількості вантажу у вагонах №67869511, №67683367, №60505021, внаслідок чого позивачем нараховано штраф у розмірі 82200, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.12.2019 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення штрафу у розмірі 82200, 00 грн - задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» штраф у розмірі 82200,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 23.12.2019 у справі №905/1931/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно в апеляційній скарзі ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на важке фінансове становище товариства.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на день подання скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.4 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону в редакції, що діє на момент подання апеляційної скарги, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі - 82200,00 грн.

З даного розміру позовних вимог судовий збір за подання позову у даній справі складав - 1921,00 грн. (тобто 1 розмір прожиткового мінімуму станом на дату подання позову - 09.10.2019)

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області у даній справі складає 2881,50 грн (1921,00*150%).

Однак, заявником апеляційної скарги не надано до матеріалів справи доказів сплати судового збору, у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі.

Натомість, скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апелянт посилається на те, що на даний час апелянт має фінансові складнощі, у зв`язку з чим просить суд надати відстрочку у сплаті судового збору до вирішення справи по суті. Зокрема, апелянт вказує, що за підсумками роботи за І півріччя 2019 року збитки підприємства склали 6738 тис.грн; кредиторська заборгованість станом на 20.12.2019 складає 1325882 тис. грн; звітна податкова декларація з податку на прибуток за І квартал 2019 року містить графу «об`єкт оподаткування», в якій зазначено про суму збитків підприємства - 299683032,00 грн.; на усе нерухоме майно підприємства накладено арешт органами державної виконавчої служби; рухоме майно - перебуває у податковій заставі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, станом на момент подання апеляційної скарги), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, заявник не належить до жодної з категорії осіб, визначеної законом, яким передбачено відстрочення сплати судового збору.

Крім того, скаржник не надав будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття скаржником всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, №28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, що виключає його задоволення.

Отже, на думку суду, відповідний недолік апеляційної скарги потребує усунення шляхом надання апелянтом суду доказів сплати судового збору в установленому законом розмірі.

Також, суд зазначає, що статтею 256 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскаржуване рішення у даній справі прийнято 23.12.2019. Таким чином останнім днем подання апеляційної скарги є 13.01.2020. Позаяк, апеляційна скарга згідно штампу поштового відділення на конверті направлена на адресу суду - 28.01.2020, тобто з пропуском двадцятиденного строку на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Однак, апелянтом ні в тексті апеляційної скарги, ні окремою заявою не ставиться питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в порядку частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто апеляційна скарга подана з пропущенням встановленого процесуального строку, без клопотання про поновлення цього строку.

При цьому, суд зазначає, що обставини щодо отримання апелянтом повного тексту оскаржуваного рішення 09.01.2020, що у свою чергу підтверджується копією конверту та наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, можуть бути покладені в основу клопотання про поновлення строків та обґрунтування поважності причин пропущення, встановленого законодавством строку для оскарження.

Згідно з частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без руху на підставі статті 260 Господарського процесуального кодексу України та встановити десятиденний строк з дня вручення рішення скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору у належному порядку та розмірі та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Крім того, суд апеляційної інстанції роз`яснює скаржнику, що згідно з п. 4 ст. 174, п. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання у визначений судом строк відповідної заяви про усунення недоліків, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась зі скаргою.

Керуючись чч.1, 2 ст. 174, ст. 234, п. 2, ч. 3 ст. 258, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на рішення Господарського суду Донецької області від 23.12.2019 у справі №905/1931/19 залишити без руху.

2. Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Повідомити апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

4. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875

Суддя - доповідач Р.А. Гетьман