Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ
"29" січня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/886/19
Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н. Ф., за участі секретаря судового засідання Оліфер С. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до Державно-комунального підприємства "Комунальник" Смизької селищної ради про стягнення шкоди в сумі 77 700, 00 грн
у судовому засіданні приймали участь:
від позивача: Дячук І. В.;
від відповідача: Загородній П. П., Кузьмич М. А.
У грудні 2019 року Державна екологічна інспекція Поліського округу звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державно-комунального підприємства "Комунальник" Смизької селищної ради про стягнення завданої шкоди в сумі 77 700, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані стягненням з Державно-комунального підприємства "Комунальник" Смизької селищної ради шкоди в розмірі 77 700, 00 грн заподіяної внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, а саме засміченням земельної ділянки сільськогосподарського призначення твердими побутовими відходами площею 0,15 га в смт. Смига Дубенського району, яка знаходиться в постійному користуванні ДП "Дубенське лісове господарство" що підтверджується актом перевірки Державної екологічної інспекції № 565 від 02.07.2019 року.
Ухвалою суду від 03.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 22.01.2020 року.
20 січня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі.
28 січня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно з якою представник позивача підтримує позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача завдану шкоди в сумі 77 700, 00 грн.
У судовому засіданні 22.01.2020 року оголошувалася перерва до 29.01.2020 року.
Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.04.2017 року № 275, Держекоінспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Державна екологічна інспекція Поліського округу (далі - Держекоінспекція) діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 27.11.2018 року №257 (далі - Положення), згідно якого Держекоінспекція є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі та їй підпорядковується.
Положенням встановлено, що Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища (в тому числі: про охорону земель, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсі).
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За приписами п. «й» ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» Державна екологічна інспекція Поліського округу може вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.
Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.
07 травня 2019 року Держекоінспекцією Поліського округу направлено на адресу відповідача повідомлення про проведення в період з 18.06.2019 року по 02.07.2019 року планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.
Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).
13 червня 2019 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу видано наказ №35-П «Про здійснення заходів державного нагляду (контролю)».
На підставі наказу Державною екологічною інспекцією Поліського округу 13.06.2019 року було видано направлення №207/2 на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державно-комунального підприємства «Комунальник».
В ході перевірки встановлено та в акті перевірки №565 від 02.07.2019 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу зафіксовано, що відповідач надає послуги по вивезенню твердих побутових відходів по смт. Смига від населення.
Для тимчасового сортування твердих побутових відходів Державним-комунальним підприємством «Комунальник» Смизької селищної ради Дубенського району використовує земельну ділянку площею 0,15га в межах смт. Смига за залізничною дорогою в районі складу деревини ДП «Дубенське лісове господарство». Вказана земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні ДП «Дубенське лісове господарство» та відноситься до земель лісогосподарського призначення. Дані дії призвели до самовільного зайняття земельної ділянки, нецільового використання та засмічення земельної ділянки, що є порушенням ст. 96,125,126 Земельного кодексу України.
Факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,15 га в смт. Смига, що знаходиться в постійному користуванні ДП «Дубенське лісове господарства», її нецільового використання та засмічення (середня товща шару сміття становить 1,6м.) Державним-комунальним підприємством «Комунальник» Смизької селищної ради Дубенського району підтверджується підписами керівництва відповідача в акті перевірки №565 від 02.07.2019 року складеного за результатами проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.
Окрім того, судом встановлено, що акт перевірки №565 від 02.07.2019 року відповідачем не оскаржувався та підписаний останнім без заперечень та зауважень.
Також, як вбачається з листа Головного упраління Держгеокадастру у Рівненській області від 16.07.2019 року №8-17-0.10-3468/2-19, земельна ділянка яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Дубенське лісове господарство» розташована на території Смизької селищної ради Дубенського району.
З метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства України Державною екологічною інспекцією Поліського округу видано відповідачу припис № 565 від 02.07.2019 року (далі - Припис).
Відповідно до п. 11 припису відповідачу необхідно було до 15.08.2019 року звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,15 га в межах смт. Смига за залізничною дорогою в районі складу деревини ДП«Дубенське лісове господарство» (стаття 125,126 Земельного кодексу України)
Крім того, згідно з п. п. 12, 13 припису відповідачу необхідно було до 15.08.2019 року забезпечити використання земельної ділянки площею 0,15 га що знаходиться в межах смт. Смига за залізничною дорогою, і належить на праві постійного користування ДП «Дубенське лісове господарства» за її цільовим призначенням (стаття 96 Земельного кодексу України) та ліквідувати засмічення вказаної земельної ділянки.
Вказаний припис отримано відповідачем, що стверджується підписом директора Державного-комунального підприємства «Комунальник».
Також позивачем 01.07.2019 року прийнято постанову № 1086-3.1 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано т.в.о директора відповідача винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф в розмірі 901,00 грн. Вказаний штраф був сплачений згідно квитанції №50 від 10.07.2019 року.
Розмір шкоди, заподіяної державі ДКП «Комунальник» Смизької селищної ради Дубенського району внаслідок засмічення земельної ділянки лісогосподарського призначення твердими побутовими відходами площею 0,15га в смт. Смига Дубенського району, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Дубенське лісове господарство», становить 77 700, 00 грн.
Розрахунок проведено відповідачем згідно Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища від 27.10.1997 року №171 (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 року №149) і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 року за №285/2725. Методика № 149 встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності; застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів. Отже, позивачем правомірно застосовано Методику № 149 при розрахунку збитків, завданих забрудненням земельної ділянки та враховано вимоги, які ставляться до розрахунку, зокрема, у разі відсутності нормативної грошової оцінки земельної ділянки та застосування понижувального коефіцієнту (для відкритих земель).
21 серпня 2019 Державна екологічна інспекція Поліського округу (вих. №1108/2/3/1-08/19) звернулась до Державного-комунального підприємства «Комунальник» Смизької селищної ради Дубенського району з претензією №118-3/1 про відшкодування збитків завданих державі у розмірі 77 700, 00 грн, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідачем допущено порушення вимог ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» оскільки використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.
Обов`язок власників і землекористувачів, зокрема, орендарів земельних ділянок, дотримуватися при здійсненні господарської діяльності вимог земельного та природоохоронного законодавства України, забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням, дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям встановлюється (ст. 35 Закону України «Про охорону земель»).
Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечу-вати використання землі за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.
За умовами ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
При цьому судом враховано, що при вирішення спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника, тобто саме відповідач мав довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Разом з тим, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів відсутності вини Державно-комунального підприємства "Комунальник" Смизької селищної ради у порушенні природоохоронного законодавства, які спричинили збитки в сумі 77 700, 00 грн.
Судом також взято до уваги, що порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксовані в акті перевірки, який є достатнім доказом факту такого порушення.
Разом з тим, акт перевірки був підписаний керівником відповідача П.П. Загороднім без зауважень, пояснень або заперечень, у тому числі щодо відсутності вини відповідача у вчиненні виявлених та зафіксованих у акті порушень, що свідчить про погодження відповідача в особі його керівника із фактом зафіксованих в акті порушень.
Враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд вважає, що позивачем належним чином доведено наявність неправомірності поведінки відповідача та наявність шкоди, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою державі.
Отже, з наданих позивачем доказів вбачається, що земельна ділянка площею 0,15 га, яка розташована на території Смизької селищної ради Дубенського району за залізничною дорогою в районі складу деревини ДП«Дубенське лісове господарство» , внаслідок ведення відповідачем господарської діяльності була використана Державним-комунальним підприємством "Комунальник" Смизької селищної ради для тимчасового сортування твердих побутових відходів, що призвело до самовільного зайняття земельної ділянки, нецільового використання та її засмічення, що є порушенням ст. 96,125,126 Земельного кодексу України та завдало шкоди державі і навколишньому природному середовищу, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Доводи відповідача про те, що останній не є власником виявлених в ході перевірки відходів, які носять стихійний характер спростовуються актом перевірки перевірки №565 від 02.07.2019 року, який відповідачем в судовому порядку не оскаржувався та був підписаний останнім без заперечень.
Крім того, твердження відповідача щодо вжиття заходів для ліквідації смітттєзвалища є необґрунтованими, оскільки порушення встановлені позивачем під час планової перевірки не були усунуті Державним-комунальним підприємством "Комунальник" Смизької селищної ради у строк до 15.08.2019 року, що визначений приписом. При цьому, вжиття таких заходів відповідачем не знімає з останнього відповідальності за завдану навколишньому природному середовищу шкоду.
При цьому інші доводи відповідача викладені у відзиві не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.
З огляду на все викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню судом з покладенням на відповідача на підставі ст. 129 ГПК України витрат по оплаті судового збору в сумі 1 921, 00 грн.
Керуючись ст. 76-79, 86, 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 03.02.2020 року.

Суддя Церковна Н. Ф.