ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2020 р. Справа № 924/1070/19

м. Хмельницький

Суддя господарського суду Хмельницької області Заярнюк І.В., за участю секретаря судового засідання Виноргадова Б.С., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон", м. Миколаїв

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро", Красилівський район, с. Великі Зозулинці

про стягнення 169 083,61 грн. основного боргу, 14 878,85 грн. інфляційних втрат, 126 145,99грн. пені, 25 362,54 грн. штрафу, 6052,43 грн. 3% річних

Представники сторін:

від позивача: Кравець В.О. - ордер та свідоцтво серія МК 001294 від 22.12.2017

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача 169 083,61 грн. основного боргу, 14 878,85 грн. інфляційних втрат, 126 145,99грн. пені, 25 362,54 грн. штрафу, 6052,43 грн. 3% річних. В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору №1113 від 02.01.2017р., за яким відповідач зобов`язався оплатити поставлений товар, однак не виконав умови договору, сплативши 4991,48 грн. та залишивши несплаченими 169 083,61 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні в повному обсязі. Також зазначив, що в зв`язку із допущенням арифметичної помилки при підрахунку заборгованості просить суд стягнути з відповідача 169 083,61 грн. основного боргу, 14 878,85 грн. інфляційних втрат, 126 145,99грн. пені, 25 362,54 грн. штрафу, 6052,43 грн. 3% річних.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Ухвала суду про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.02.2020 р. надіслана на адресу відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лампка агро" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу №11133 від 02.01.2017р.

Пунктом 1.1 договору визначено, що продавець зобов`язується передавати у власність покупцю, а покупець у пор ядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується приймати та оплачувати запасні частини до техніки (далі по тексту - "товар"), асортимент, кількість та вартість яких визначатиметься відповідно до рахунків-фактур продавця до цього договору, що є його невід`ємними частинами.

За п. п. 1.3, 1.4 договору поставка товару буде здійснюватися окремими партіями, обсяг товару за кожною партією визначатиметься у відповідних рахунках-фактурах продавця до цього договору. асортимент, кількість та вартість товару за кожною його партією вважатимуться узгодженими сторонами з моменту поставки покупцю товару згідно відповідного рахунку-фактури продавця. Право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати покупцем його вартості.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору ціна цього договору складає загальну вартість товару, поставленого за цим договором згідно відповідних рахунків-фактур до нього. Вартість окремих одиниць та окремих партій товару та еквівалент такої вартості у доларах США визначатиметься сторонами у відповідних рахунках-фактурах до цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору покупець зобов`язується оплачувати продавцю вартість товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідно до п.4.1 цього договору щодо такого товару.

У відповідності до п. 3.2.2 договору покупець зобов`язаний оплачувати вартість поставленого Товару у порядку, визначеному п.2.3 цього Договору.

Згідно з п. п. 4.2, 4.3 договору факт поставки Продавцем Товару Покупцеві згідно п.п.3.1.1 цього Договору Сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього Акту приймання-передачі та/або видаткової накладної, у яких зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість Товару, що передається Покупцю. Підписанням відповідного двостороннього Акту приймання-передачі та/або видаткової накладної Покупець підтверджує факт своєчасного передання йому Товару, всієї необхідної інформації та супровідних документів стосовно Товару, передбачених Договором та чинним законодавством України, відсутності у нього будь-яких претензій щодо асортименту, якості, комплектності та кількості переданого йому Товару, необхідної інформації та супровідних документів стосовно Товару.

Відповідно до п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання будь-якою із Сторін своїх обов`язків за цим Договором винна Сторона відшкодовує іншій Стороні завдані таким невиконанням збитки та сплачує штрафні санкції, передбачені цим Договором. Штрафні санкції підлягають стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з п. 5.2.1 договору за порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За п. п. 7.2, 7.3 договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 (три) роки від дня коли такі зобов`язання мали бути ним виконані. Сторони дійшли згоди про те, що строк позовної давності за вимогами продавця за цим Договором (у тому числі щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) складатиме 3 (три) роки.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 174 075,09 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:

Видаткова накладна №П-147680 від 14.05.2018р. на суму 9030,50грн.;

Видаткова накладна №П-169470 від 29.05.2018р. на суму 346,92грн.;

Видаткова накладна №П-174383 від 01.06.2018р. на суму 1200,00 грн.;

Видаткова накладна №П-174390 від 01.06.2018р. на суму 13 435,73 грн.;

Видаткова накладна №П-175332 від 01.06.2018р. на суму 8504,70 грн.;

Видаткова накладна №П-175784 від 02.06.2018р. на суму 419,62 грн.;

Видаткова накладна №П-175982 від 02.06.2018р. на суму 234,83 грн.;

Видаткова накладна №П-176654 від 04.06.2018р. на суму 21045,06 грн.;

Видаткова накладна №П-181664 від 06.06.2018р. на суму 12698,53грн.;

Видаткова накладна №П-186513 від 08.06.2018р. на суму 4916,71 грн.;

Видаткова накладна №П-200955 від 18.06.2018р. на суму 9306,02 грн.;

Видаткова накладна №П-205322 від 20.06.2018р. на суму 5242,68 грн.,

Видаткова накладна №П-205615 від 21.06.2018р. на суму 3358,25 грн.,

Видаткова накладна №П-207338 від 21.06.2018р. на суму 4473,72 грн.;

Видаткова накладна №П-209638 від 22.06.2018р. на суму 900,00 грн.;

Видаткова накладна №П-20963 5 від 22.06.2018р. на суму .1756,97 грн.;

Видаткова накладна №П-215811 від 27.06.2018р. на суму 1754,71 грн.;

Видаткова накладна №П-217323 від 27.06.2018р. на суму 2059,99 грн.;

Видаткова накладна №П-218492 від 30.06.2018р. на суму 5344,54 грн.;

Видаткова накладна №П-219999 від 02.07.2018р. на суму 220,51 грн.;

Видаткова накладна №П-220970 від 03.07.2018р. на суму 1154,54 грн.;

Видаткова накладна №П-222950 від 03.07.2018р. на суму 1890,00 грн.;

Видаткова накладна №П-223594 від 04.07.2018р. на суму 275,71 грн.;

Видаткова накладна №П-225056 від 04.07.2018р. на суму 382,03грн.;

Видаткова накладна №П-229112 від 06.07.2018р. на суму 10528,39 грн.;

Видаткова накладна №П-229320 від 06.07,2018р. на суму 420,00 грн.,

Видаткова накладна №П-230441 від 09.07.2018р. на суму 4500,00 грн.,

Видаткова накладна №П-231355 від 09.07.2018р. на суму 979,99 грн.;

Видаткова накладна №П-236934 від 12.07.2018р. на суму 7404,65 грн.,

Видаткова накладна №П-237718 від 12.07.2018р. на суму 4424,71 грн.;

Видаткова накладна №П-238659 від 12.07.2018р. на суму 6820,73 грн.,

Видаткова накладна №П-238661 від 12.07.2018р. на суму_3470,00трн.;

Видаткова накладна №П-238942 від 13.07.2018р. на суму 3636,02 грн.;

Видаткова накладна №П-242730 від 16.07.2018р. на суму 259,44 грн.;

Видаткова накладна №П-248453 від 19.07.-2018р. на суму 3403,93 грн.;

Видаткова накладна №П:251140 від 20.07.2018р. на суму 991,49 грн.;

Видаткова накладна №П-251697 від-20.07.2018р. на суму 638,14 грн.;

Видаткова накладна №11-251772 від 21.07.2018р. на суму 1957,73 грн.;

Видаткова накладна №П-252043 від 21.07.2018р. на суму 239,40 грн.;

Видаткова накладна №П-255206 від 24.07.2018р. на суму 52,33 грн.;

Видаткова накладна №П-257429 від 25.07.2018р. на суму 14395,87 грн.

Відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.02.2020р. місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро" є Хмельницька область, Красилівський район, с. Великі Зозулинці, вул. Леніна, буд. 10.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання: кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Як убачається із матеріалів справи, господарські правовідносини між сторонами виникли зі договору купівлі-продажу від 02.01.2017р., якому характерні ознаки договору поставки й за умовами вказаного договору позивач зобов`язувався передавати у власність відповідачу, а відповідач у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов`язався приймати та оплачувати запасні частини до техніки (товар).

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 цієї ж статті).

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. В свою чергу, первинні документи містять необхідні для обліку господарської операції дані.

Наявними доказами, зокрема, підписаними сторонами видатковими накладними, підтверджується поставка товарів відповідачу на загальну суму 174 075,09 грн.

В свою чергу, доказів оплати товару на суму 169 083,61 грн. сторонами не подано.

Судом враховується, що позивач в позові зазначив, що оплату за товар відповідач здійснив частково на суму 4991,48 грн. Таким чином, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем згідно договору купівлі - продажу №1113 від 02.01.2017р. складає 169 083,61 грн.

Частиною 7 ст. 193 ГК України передбачено, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За п. 2.3 договору відповідач зобов`язався оплатити позивачу вартість товару протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами видаткових накладних.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не спростовано факт отримання товару за договором та не надано доказів повної та своєчасної оплати, а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача 169 083,61 грн. основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як вже зазначалось, простроченим за договором є зобов`язання оплатити позивачу вартість товару після спливу 30 днів з дати кожної видаткової накладної.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 5.2.1 договору за порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за цим договором відповідач мав сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

При цьому, у пунктах 7.2, 7.3 договору сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором припиняється через 3 роки від дня коли такі зобов`язання мали бути ним виконані. Сторони дійшли згоди про те, що строк позовної давності за вимогами продавця за цим договором (у тому числі щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) складатиме 3 роки.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем сплати коштів за отриманий товар, суд, перевіривши правильність розрахунку позивача, приходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 126 145,99 грн. пені, нарахованої загалом за період з 14.06.2018р. по 02.10.2019р.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 25 362,54 грн. штрафу (169 083,61 х 15%). Згідно п. 5.2.2 «договору за порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за

договором більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів Відповідач, додатково до пені згідно п. 5.2.1 договору, сплачує на користь Позивача штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем сплати коштів за отриманий товар, суд, перевіривши правильність розрахунку позивача, приходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача на користь позивача25 362,54 грн. штрафу (169 083,61 х 15%).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку потрібно сплатити у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

При цьому, одночасне стягнення зі сторони, яка порушила господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції, оскільки вони є формами неустойки та видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12; постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 р. у справі № 903/647/17 та від 08.08.2018 р. у справі № 908/1843/17, у справі № 917/194/18 від 02.04.2019, у справі № 910/7398/18 від 23.07.2019.

Позивач, керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 14 878,85 грн. інфляції, нарахованої за період вересень 2018р. - серпень 2019р. та 6052,43 грн. 3% річних, нарахованих загалом за період з 14.06.2018р. по 02.10.2019р.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Суд, здійснивши перевірку поданого розрахунку в системі "Законодавство", дійшов висновку, що розрахунки позивача здійснені вірно, позовні вимоги про стягнення з відповідача 14 878,85 грн. (інфляційних втрат), нарахованої за період вересень 2018р. - серпень 2019р. та 6052,43 грн. 3% річних, нарахованих загалом за період з 14.06.2018р. по 02.10.2019р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон", м. Миколаїв до товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро", Красилівський район, с. Великі Зозулинці про стягнення 169 083,61 грн. основного боргу, 14 878,85 грн. інфляційних втрат, 126 145,99грн. пені, 25 362,54 грн. штрафу, 6052,43 грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро" (Хмельницька область, Красилівський район, с. Великі Зозулинці, вул. Леніна, буд. 10, код 33129725) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" (м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 113/1, код 31764816) 169 083,61 грн. (сто шістдесят дев`ять тисяч вісімдесят три гривні 61 коп.) основного боргу, 14 878,85 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 85 коп.) інфляційних втрат, 126 145,99грн. (сто двадцять шість тисяч сто сорок п`ять гривень 99 коп.) пені, 25 362,54 грн. (двадцять п`ять тисяч триста шістдесят дві гривні 54 коп. ) штрафу, 6052,43 грн. (шість тисяч п`ятдесят дві гривні 43 коп.) 3% річних, 5122,85грн. (п`ять тисяч сто двадцять дві гривні 85 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Повний текст складено 06.02.2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - ТОВ "Техноторг-Дон" (54025, м. Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, 113/1),

3 - ТОВ "Лампка агро" (31036, Хмельницька область, Красилівський район, с. Великі Зозулинці, вул. Леніна, буд. 10).