ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.20 Справа № 917/2043/19

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ ,01021

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

про стягнення 124370,94 грн.

Суддя Мацко Оксана Сергіївна

Представники сторін: не викликались

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 124 370,94 грн., з них 101 796,61 грн. основного боргу, 19 460,23 грн. пені, 1 666,35 грн. річних, 1447,75 грн. інфляційних у зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 15.01.2014р.

Ухвалою від 29.11.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження в силу малозначності без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

12.12.2019р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач суму основного боргу визнає; просить відмовити у стягненні пені, річних, інфляційних, зменшити пеню на 50%. При цьому відповідач звертає увагу на те, що працює в умовах дії Постанови КМУ №217 від 18.06.2014р., якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки, згідно якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов`язковому розподілу у відсотковому співвідношенні на рахунки НАК Нафтогаз України та поточні рахунки відповідача. При цьому виконання поточних зобов`язань становить труднощі для відповідача.

23.12.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає неправомірними посилання відповідача на Постанову КМУ від 18.06.2014р. №217; наполягає на тому, що обставини, викладені у відзиві на позов, не можуть бути підставами для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання грошових зобов`язань; категорично заперечує проти зменшення пені.

02.01.2020р. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач додатково обгрунтовує клопотання про зменшення пені.

У зв"язку з перебуванням судді Мацко О.С. на лікарняному до 31.01.2020р. включно, рішення приймається у перший робочий день після виходу з лікарняного.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази (договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, акти наданих послуг з транспортування газу, лист-вимога від 12.07.2019р. з додатками та доказами направлення відповідачу, реєстр платіжних документів по надходженню коштів від відповідача на користь позивача, звіти про фінансові результати сторін) встановив наступне:

15.01.2014р. між ПАТ «Укртрансгаз» (згідно з рішенням акціонера №186 від 21.05.2018р. змінено назву на АТ «Укртрансгаз») та відповідачем укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Відповідно до умов договору:

- позивач зобов`язується надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення, а відповідач зобов`язується сплатити за надані послуги у розмірі, порядку та строки, передбачені умовами даного договору;

- оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Відповідач самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів;

- позивач до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє відповідачу два примірники акту наданих послуг за звітний місяць, підписані повноваженим представником та скріплені печаткою позивача;

- Відповідач протягом 2 днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути позивачу 1 примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою відповідача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання;

- у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розд.5 договору, із Замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.7.3 договору).

- договір діє в частині транспортування газу з 01.12.2013р. до 31.12.2014р. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами протягом листопада 2018р.- квітня 2019р. на загальну суму 431 193,98 грн. відповідно до актів наданих послуг, наявних у матеріалах справи. Вказане не заперечується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата наданих послуг була здійснена відповідачем не в повному обсязі, розмір заборгованості станом на час розгляду справи складає 101 796,61 грн., що визнається відповідачем у відзиві.

Крім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути 19 460,23 грн. пені, 1 666,35 грн. річних, 1447,75 грн. інфляційних. Відповідач просить відмовити у позові в цій частині, посилаючись на відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання, а також зменшити розмір пені на 50 % (у разі задоволення вимог про її стягнення).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на вказані положення законодавства та умови Договору відповідач зобов`язаний оплатити позивачу вартість послуг транспортування природного газу. В частині стягнення основного боргу відповідач фактично визнав позовні вимоги у відзиві на позов.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені). Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення річних та інфляційних, зважаючи на відсутність його вини у порушенні зобов`язання, несвоєчасне виконання зобов`язань перед ним з боку інших осіб. Дані заперечення не беруться судом до уваги, адже як правильно зазначає позивач у відповіді на відзив, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, за ч.1 ст. 617 ЦК України недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника та відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Заперечення відповідача щодо позову з підстав дії постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. судом відхиляються, оскільки даною постановою регулюється механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу. Проте ця постанова не відміняє обов`язку відповідача оплатити отримані послуги та не є підставою для ухилення чи звільнення від оплати вартості послуг транспортування природного газу, так само як і для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Судом перевірено правильність нарахування пені, річних та інфляційних, здійснених позивачем. При перевірці розрахунку судом враховувалися приписи статей 253-255 ЦК України, які визначають правила обчислення строків (початок перебігу строку та його закінчення), а також порядок вчинення дій в останній день строку; враховано, що прийменник "до" з календарною датою вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь; перевірено, чи не включено до періоду прострочення дні фактичної сплати заборгованості відповідачем. За результатами перевірки розрахунків позивача суд дійшов до висновку про їх правильність. Відповідач контррозрахунку не надав.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені та заперечення позивача в цій частині, суд приймає до уваги наступне:

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» засноване на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області і передане в управління Департаменту будівництва містобудування і архітектури та житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів.

Природний газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами, борг яких перед відповідачем є значним. Відтак, рівень розрахунків підприємства за надані послуги транспортування газу залежить виключно від платіжної дисципліни споживачів теплової енергії. На підтвердження свого скрутного становища Підприємством надано копію фінансового звіту про фінансові результати за 2018 рік та 9 місяців 2019 року, з якого вбачається, що діяльність підприємства є збитковою.

Позивач під час вирішення спору у цій справі не надав, та, відповідно, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором.

Суд погоджується з позивачем у тому, що посилання відповідача на відсутність його вини у виникненні прострочення оплат само по собі не є підставою для зменшення розміру пені з огляду на ч.1 ст. 617 ЦК України . Проте, враховуючи статус відповідача, соціальну спрямованість його діяльності по безперебійному забезпеченню тепловою енергією населення, підприємств, установ та організацій, який не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, значний для позивача розмір стягнутої суми боргу та відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором транспортування природного газу, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, суд визнає зазначені обставини винятковими та дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%.

Правова позиція у вирішенні цього питання викладена Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 року в справі № 905/1005/18, від 24.07.2019 року в справі 915/985/18, від 22.07.2019 року в справі № 922/3612/12, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 05.03.2019 року в справі № 923/536/18, від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 року у справі № 908/868/18, від 13.01.2020р. у справі №902/855/18 і ін.

Суд також враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013р.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої неустойки, яка нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту. На переконання суду, відповідачем даний обов`язок виконано, доведено, що він не міг здійснювати вчасно розрахунки з позивачем з незалежних від нього обставин. При цьому суд враховує і інтереси відповідача, в т.ч. ведення ним діяльності в умовах збитковості, зменшуючи розмір пені тільки на 50%.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 9 730,12 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені позов задоволенню не підлягає з мотивів, викладених судом.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Керуючись статтями 13,129,232-233,237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008, Полтавська область, м.Полтава, вул.Комарова,2а, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз,9/1, ) 101 796,61 грн. основного боргу, 9 730,12 грн. пені, 1 666,35 грн. річних, 1447,75 грн. інфляційнх, 1921,00 грн. судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 03.02.2020 року

Суддя О.С.Мацко