ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" лютого 2020 р. Справа № 911/3024/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПАП", 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Московська (В.Мономаха), будинок 12

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп", 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г

про стягнення 67 426,39 грн за договором № 1І027601 від 17.10.2014

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПАП" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" про стягнення 67 426,39 грн заборгованості за договором № 1І027601 від 17.10.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати отриманого згідно договору № 1І027601 від 17.10.2014 товару.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За клопотанням позивача ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28 грудня 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" надійшов відзив на позовну заяву б/н від 27.12.2019, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на сплив строку позовної давності. Крім того, відповідач вважає, що надані позивачем до матеріалів справи видаткові накладні не можуть вважатись належними доказами поставки товару, оскільки за цими накладними неможливо ідентифікувати особу як представника постачальника, так і особу, що отримала товар.

Відповідач, посилаючись на пункт 7.10 Договору поставки № 1І027601 від 17.10.2014? зазначає, що оскільки з тексту видаткової накладної, наданої позивачем, неможливо ідентифікувати особу представника покупця та встановити повноваження особи, яка отримала товар, через наявність лише підпису та нерозбірливо написаного прізвища, то така видаткова накладна не оформлена неналежним чином, а відтак, відповідач вправі здійснити затримку розрахунку до надання документів, передбачених пунктом 3.6 вказаного договору поставки.

Відповідач стверджує, що у зв`язку з тим, що позивачем не доведено існування основного боргу, нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними,.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач зазначає про неспівмірність заявленої суми до ціни позову, оскільки справа є нескладною, а також матеріали справи не містять доказів понесених позивачем витрат (акти приймання наданих послуг).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

17 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПАП" (Постачальник) було укладено договір № 1І027601, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором та у відповідності з замовленням Покупця поставити товар, а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації.

Відповідно до пункту 3.1 Договору товар поставляється Постачальником у відповідності з замовленням Покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні.

Згідно з пунктом 3.4 Договору датою поставки є дата отримання Покупцем товару на складі Покупця.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що Постачальник при поставці відповідної партії товару передає Покупцю наступну супровідну документацію: накладні, в яких повинно бути чітко зазначено кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; належним чином засвідчені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок (для товарів тваринного походження), сертифікатів відповідності, в разі необхідності сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки (для товарів, що не підлягають обов`язковій сертифікації), інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі; коригувальні податкові накладні у випадку повернення товару; погоджений з покупцем примірник замовлення.

Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі Покупця (пункт 5.1 Договору).

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що Покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних.

Пунктом 7.8 Договору передбачено, що загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яких була здійснена поставка товару.

Оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 14 (чотирнадцять) дні(ів) з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому сторони домовились про те, що Покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п`ятсот) грн (пункт 7.9 Договору).

Пунктом 7.11 Договору передбачено, що зобов`язання Покупця по оплаті товару вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку.

Згідно з пунктом 7.13 Договору не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки взаєморозрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

Даний Договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 (пункт 10.1 Договору).

Позивач зазначає, що ним, як постачальником, на виконання умов договору № 1І027601 від 17.10.2014 була здійснена поставка товару покупцю на загальну суму 66 224,40 грн.

Поставка товару підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, згідно яких відповідачу поставлено наступний товар:

- № КФ-0001421 від 25.02.2016, товар: папір А4/80 (500 арк.) "KymLux Classic" в кількості 180 штук та папір А4/ (500 арк.) "CRYSTAL PRO 80" в кількості 245 штук на загальну суму 33 533,40 грн;

- № КФ-0002135 від 17.03.2016, товар: папір А4/ (500 арк.) "CRYSTAL PRO 80" в кількості 245 штук на загальну суму 32 691,00 грн.

У порушення своїх договірних зобов`язань відповідачем не було здійснено повної оплати вартості поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 55 867,42 грн, яка складається з 23 176,42 грн заборгованості за накладною № КФ-0001421 від 25.02.2016 (з урахуванням часткової оплати) та повністю неоплаченої заборгованості в сумі 32691,00 грн за накладною № КФ-0002135 від 17.03.2016.

З метою досудового врегулювання спору на виконання вимог Розділу 11 Договору позивачем було направлено на адресу ТОВ "Астерс груп" претензію № 15-1/19 від 15.08.2019 з вимогою погасити заборгованість за поставлений товар у розмірі 55 867,42 грн, однак ні вмотивованої відповіді, ні оплати заборгованості від останнього до позивача не надходило, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на сутність укладеного сторонами Договору № 1І027601 від 17.10.2014, він за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця, в даних правовідносинах - на ТОВ "Астерс груп".

Відповідач в свою чергу належних доказів виконання зобов`язання щодо оплати заявленої до стягнення суми основного боргу за поставлений товар не надав.

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на статті 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, вказує на те, що подані позивачем видаткові накладні не можуть вважатись належними доказами поставки товару, як такі, що оформлені в порушення вимог чинного законодавства, оскільки за цими накладними неможливо ідентифікувати особу як представника постачальника, так і особу, що отримала товар. Також позивачем не надано відповідачу супровідної документації, що передбачено пунктом 3.6 Договору, у зв`язку з чим відповідач твердить, що у останнього виникає право затримки розрахунків з постачальником в порядку пункту 7.10 Договору.

Судом відхиляються дані твердження відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог стастті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17.

З наявних в матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що вони оформлені відповідно до положень чинного законодавства, містять відомості про господарську операцію та не є підставою для визнання господарської операції не проведеною або недійсною, а тому сприймаються судом належними та допустимими доказами отримання відповідачем товару, визначеного цими накладними та на суму, що в них зазначено.

У пункті 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" зазначено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Заперечення відповідача про те, що позивачем не було надано відповідачу документи, визначені у пункті 3.6 Договору, суд відхиляє.

Умовами пункту 3.6 Договору сторони передбачили, що при поставці відповідної партії товару постачальник передає покупцю супровідну документацію, зокрема, накладні, в яких повинно бути чітко зазначено кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ. За змістом пункту 5.1 Договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Статтею 666 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідачем не надано будь-яких доказів відмови від отримання або повернення товару в повному обсязі за вказаними видатковими накладними, а також не подано доказів звернення із вимогою до позивача надати належним чином оформлені документи, визначені пунктом 3.6 Договору, а відсутність супровідної документації не може заперечувати факт здійснення господарської операції, за наявності інших первинних документів, які оформлені у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З приводу посилання відповідача на те, що наявні в матеріалах справи не підписані останнім акти звіряння взаємних розрахунків за період з 25.02.2016 по 08.10.2019 та з 25.02.2016 по 02.12.2019 не є доказом здійснення поставки, то суд зазначає, що акт звірки розрахунків не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин, а не доказом поставки товару.

Крім того Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" заявлено про сплив строку позовної давності, передбаченого статтею 257 Цивільного кодексу України. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 7.9 Договору оплата за поставку товару в лютому-березні 2016 року повинна була бути здійснена в строк до 01.04.2016, а тому строк позовної давності минув 02.04.2019.

Суд, розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності зазначає наступне.

Строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, Цивільним кодексом України визначено як позовна давність (стаття 256 Цивільного кодексу України).

У Цивільному кодексі України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну (скорочену або збільшену) позовну давність (стаття 258).

Перебіг позовної давності відповідно до частини п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 264 цього Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 14 (чотирнадцять) дні(ів) з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Прийменник "через" може застосовуватись в українському діловому мовленні в різних значеннях.

В узгодженому сторонами пункті договору, який визначає порядок оплати, прийменник "через" уживається на означення певного терміну, проміжку часу, після спливу якого щось здійснюється.

Отже комплексне тлумачення зазначених норм дає підстави дійти висновку, що сторонами у договорі № 1І027601 від 17.10.2014 не визначено строк виконання зобов`язання з оплати товару.

Згідно частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Строк (термін) виконання боржником обов`язку по оплаті товару за видатковими накладними № КФ-0001421 від 25.02.2016 та № КФ-0002135 від 17.03.2016 визначений моментом пред`явлення претензії № 15-1/19 від 15.08.2019 до ТОВ "Астерс груп" з вимогою погасити заборгованість за поставлений товар у розмірі 55 867,42 грн, яка згідно доказів направлення отримана представником Товариста за юридичною адресою 21.08.2019.

А тому зі спливом семиденного строку оплати (28.08.2019) перебіг позовної давності починається з 29.08.2019, позовна заява подана до господарського суду згідно поштового штемпеля 03.12.2019, тобто у межах строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З огляду на викладене вище, оскільки в процесі розгляду справи суд встановив відсутність у відповідача права на затримку розрахунків за оплату товару, враховуючи, що станом на час розгляду справи в суді товар не повернутий відповідачем позивачу, не направлено претензій з приводу недоліків товару чи документів до нього, звернення до суду в межах строку позовної давності, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на його користь основної заборгованості у розмірі 55 867,42 грн, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, визначених умовами договору № 1І027601 від 17.10.2014.

Також у зв`язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасного та повного здійснення оплати позивач просить стягнути з відповідача 3 352,05 грн 3% річних за сукупний період з 30.11.2017 по 29.11.2019 та 8 206,92 грн інфляційних втрат за період з 30.11.2018 по 29.11.2019.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що останнім невірно визначено початок періоду прострочення заборгованості, у зв`язку з чим судом за допомогою калькулятора штрафів системи "Ліга Закон" було здійснено власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості.

Розрахунок 3% річних

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
55867.4229.08.2019 - 29.11.2019933 %427.04
Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 427,04 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
29.08.2019 - 29.11.201955867.421.015841.5356708.95
Таким чином, сума інфляційних втрат складає 841,53 грн.

Відповідач ТОВ "Астерс груп" доказів, які підтверджують оплату ним заборгованості перед позивачем, суду не надав, доводів позивача не спростував, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 55 867,42 грн основної заборгованості, 427,04 грн 3% річних та 841,53 грн інфляційних втрат. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №655 від 29.11.2019, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 100,00 грн та судовий збір у розмірі 192,10 грн за сплачений та скасований судовий наказ по справі № 911/2546/19.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В строк до прийняття рішення позивачем в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу жодних доказів не подано, а тому господарський суд залишає без розгляду заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Вимогу про стягнення суми судового збору, який було сплачено ТОВ "ІМПАП" за подачу заяви про видачу судового наказу по справі № 911/2546/19, суд залишає без задоволення, оскільки відповідно до частини другої статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г, код 35995595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПАП" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Московська (В.Мономаха), будинок 12, код 30198424) 55 867 (пятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 42 коп. основної заборгованості, 427 (чотириста двадцять сім) грн 04 коп. 3% річних, 841 (вісімсот сорок одну) грн 53 коп. інфляційних втрат та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 07.02.2020