СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. Справа № 913/400/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Зубченко І.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мова В.І. (договір від 01.04.2019 №01/04-19/1, ордер №1004652 від 30.10.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4610 від 12.03.2013),

відповідачі - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.3410) на рішення господарського суду Луганської області від 03.10.2019 (повний текст складено 15.10.2019, суддя Масловський С.В.) у справі №913/400/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИТ19", м. Сєвєродонецьк, Луганська область,

до 1.Головного управління Держпраці у Луганській області, м. Лисичанськ, Луганська область,

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТР-2018", с.Великі Лучки, Мукачівський район, Закарпатська область,

3.Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область,

про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВИТ19" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління держпраці у Луганській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТР-2018", Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2019, 20.06.2019 та 16.07.2019 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №59079943 вчинені виконавчі дії з опису та арешту майна боржника - ТОВ «Кантр-2018», що підтверджується відповідними постановами. Позивач зазначає про те, що він є власником описаного та арештованого державним виконавцем майна, що підтверджується наданими до позову документами (зокрема, видатковими накладними). Посилаючись на ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просив суд визнати право власності та зняти арешт із належного ТОВ «СВИТ19» майна, яке було описане та арештоване державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 14.06.2019, 20.06.2019 та 16.07.2019.

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.10.2019 у справі №913/400/19 в позові відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані позивачем видаткові накладні №48 від 12.06.2019, №46 від 12.06.2019, №47 від 12.06.2019, №Ф-000006295 від 02.07.2019, №Ф-000006575 від 09.07.2019, №78546 від 12.12.2019 та №71268 від 25.06.2019 та №Ф2-34891 від 14.06.2019 не відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не є належними та допустимими доказами на підтвердження права власності позивача на майно, яке описано та арештовано постановою державного виконавця від 16.07.2019.

Стосовно видаткових накладних №02 від 28.04.2019, №12 від 02.05.2019, №С-07 від 30.04.2019, №С-09 від 03.05.2019, №С-05 від 30.04.2019, суд першої інстанції зазначив, що вони сформовані у період з 28.04.2019 по 03.05.2019 та не містять інформації щодо фактичного місця поставки товару. Враховуючи, що договір суборенди укладено між ТОВ "КАНТР-2018", як орендарем, та ТОВ "СВИТ19", як суборендарем, лише 01.06.2019, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що зазначені видаткові накладні не є належними доказами того, що майно, на яке знаходилося за адресою 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 23, магазин "Скорпіон" є власністю позивача.

Щодо наданої позивачем копії коробки від кавової машини з серійним номером №TW01, Господарський суд Луганської області вказав на те, що вона не є належним та допустимим доказом на підтвердження права власності, оскільки доказами проведення господарської операції є первинні документи (належним чином оформлені видаткові накладні та акти приймання - передачі).

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач посилається на приписи статтей 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає про те, що під час вчинення виконавчої дії з опису та арешту майна боржника державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися в тому, що майно дійсно належить боржнику. Позивач вказує на те, що під час розгляду справи відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що він є власником спірного майна. Вказані обставини, на думку позивача, не враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Перший відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що Головне управління Держпраці у Луганській області безпідставно залучено до участі у цій справі як відповідач, оскільки рішення суду у цій справі не стосується його прав та інтересів. Перший відповідач просить суд розглянути справу без участі його представника.

Третій відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що дії державного виконавця з опису та арешту майна боржника - ТОВ «КАНТР-2018» вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства. Третій відповідач звертає увагу, на те, що ОСОБА_1 , яке є засновником ТОВ «КАНТР-2018, також був засновником ТОВ «СВИТ19» та ТОВ «ПІНТОР19». Просить відмовити в задоволенні позову.

Другий відповідач надіслав на електронну пошту суду відзив на апеляційну скаргу від 29.01.2020.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представником).

Східним апеляційним господарським судом складено акт №13-35/32 від 30.01.2020 про те, що отриманий електронний лист 30.01.2020 о 09:00 год. з електронної адреси у справі №913/400/19 не оформлений в установленому законом порядку (пункт 1.5.4 Інструкції з діловодства в господарських судах України), а саме, лист не засвідчено електронним цифровим підписом; користувачеві надіслано повідомлення, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних та запропоновано надіслати документ у встановленому порядку або оригінал документа в паперовій формі.

Відповідно до частин 2, 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником або представником; суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявникові без розгляду.

За таких обставин, відзив другого відповідача на апеляційну скаргу залишається судом без розгляду.

Перший та третій відповідачі в судове засідання 30.01.2020 не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Ухвала суду від 17.12.2019, якою розгляд справи призначено в цьому судовому засіданні, направлялась на належну адресу другого відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Однак, поштове відправлення повернулось підприємством зв`язку з довідкою про невручення «адресат відсутній».

Згідно ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця знаходження ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Другий відповідач не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст.120 ГПК України, суд викликає або повідомляє учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З метою повідомлення другого відповідача про дату, час та місце судового засідання телефонограмою, апеляційний суд телефонував за номерами, які зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб як засоби зв`язку ТОВ "Кантр-2018": та .

За номером телефону відповіли та відмовились прийняти телефонограму від Східного апеляційного господарського суду.

За номером телефону не прийняли телефонограму, повідомивши про те, що особа не є працівником ТОВ "Кантр-2018".

Вказані обставини зафіксовано в акті Східного апеляційного господарського сулу №11-45/2к від 17.12.2019, який долучено до матеріалів справи (а.с.150 т.2).

Враховуючи наведене, судом апеляційної інстанції вжито всіх заходів щодо повідомлення другого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації відповідачами своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності їх представників.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою Головного управління Держпраці у Луганській області №ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю в Україні на ТОВ "Кантр-2018" було накладено штраф в сумі 1752660 грн. (а.с.67 т.1).

Постановою Головного управління Держпраці у Луганській області №ЛГ188/486/АВ/П/ІП-ФС на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю в Україні на ТОВ "Кантр-2018" було накладено штраф в сумі 4173 грн. (а.с.68 т.1).

06.05.2019 державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59012806 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Луганській області №ЛГ188/486/АВ/П/ІП-ФС від 19.03.2019 (а.с.69 т.1).

10.05.2019 постановою державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження №59065620 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Луганській області №ЛГ188/486/АВ/П/ТД-ФС від 19.03.2019 (а.с.70 т.1).

11.05.2019 постановою державного виконавця об`єднано виконавчі проводження №59012806 та №59065620 у зведене виконавче провадження №59079943 (а.с.71 т.1).

03.06.2019 Головне управління Держпраці у Луганській області на запит державного виконавця надало інформацію про те, що ТОВ "КАНТР-2018" здійснює свою господарську діяльність за наступними адресами: (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2.; (магазин Скорпіон), 93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 23, кв. 65); кіоск 93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 6А; (магазин "Паляниця") (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, буд. 6А; (магазин "Чебурашка") 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 44, (магазин "Настасья") 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, буд. 35 А (а.с.82 т.1).

12.06.2019 сторонам виконавчого провадження надіслано вимогу державного виконавця №10316 про організацію виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника та необхідності, у зв`язку з цим, боржнику бути присутнім 14.06.2019 о 9:00 год. за адресою здійснення господарської діяльності: м.Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 23, кв. 65 (а.с.83 т.1).

Також 12.06.2019 Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області утворено виконавчу групу з виконання зведеного виконавчого провадження №59079943 про стягнення заборгованості з ТОВ "Кантр-2018" на користь держави на загальну суму 1932711 грн., про що винесено відповідну постанову (а.с.84 т.1).

14.06.2019 державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження №59079943 вчинено виконавчі дії з опису та арешту майна боржника- ТОВ "Кантр-2018" за адресою здійснення ним господарської діяльності, а саме: м.Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 23, магазин "Скорпіон" та винесено дві постанови, в яких зазначено перелік описаного та арештованого майна (а.с.86, 88 т.1).

20.06.2019 державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження №59079943 вчинено виконавчі дії з опису та арешту майна боржника- ТОВ "Кантр-2018" за адресою здійснення ним господарської діяльності, а саме: м.Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 23, магазин "Скорпіон" та винесено постанову, в якій зазначено перелік описаного та арештованого майна (а.с.90 т.1).

16.07.2019 державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження №59079943 вчинено виконавчі дії з опису та арешту майна боржника- ТОВ "Кантр-2018" за адресою здійснення ним господарської діяльності, а саме: (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2. та винесено постанову, в якій зазначено перелік описаного та арештованого майна (а.с.92 т.1).

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, зазначає про те, що описане та арештоване державним виконавцем майно належить на праві власності йому, а не ТОВ «КАНТР-2018», що, на його думку, підтверджується наступним.

01.04.2019 між ФОП Мамедова Арзу Залід Кзи, як орендодавцем, та ТОВ "СВИТ19", як орендарем, було укладено договір оренди нежитлового приміщення №1, відповідно до умов якого орендодавець передає орендареві у строкове платне користування приміщення (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1) за адресою: АДРЕСА_2 для роздрібної торгівлі товарами (а.с.13 т.1).

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач також надав суду договір оренди нежитлових приміщень №1 від 20.05.2019, укладений між Мамедова Арзу Залід Кзи , як орендодавцем, та ТОВ "СВИТ19", як орендарем (а.с.188 т.1).

За умовами вказаного договору, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування приміщення (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (п. 1.2.) для роздрібної торгівлі товарами.

25.04.2019 між ТОВ "Пинтор19", як постачальником, та ТОВ "СВИТ19", як покупцем, укладено договір поставки №7, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, в обсягах і кількості, зазначених в узгоджених і належним чином підписаних сторонами специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п.1.1. договору); у специфікації вказується: найменування, асортимент, кількість, ціна і вартість товару (додаток №1 до договору (п.1.2).

Відповідно до п.3.4 вказаного договору, пунктом доставки товару є склад покупця, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр.-т Гвардійський, 23, м-н "Скорпіон".

01.06.2019 між ТОВ "КАНТР-2018", як орендарем, та ТОВ "СВИТ19", як суборендарем, було укладено договір №8 суборенди торгівельного приміщення та торгівельного обладнання, відповідно до умов якого орендар передає в суборенду, а суборендар приймає в тимчасове оплатне користування торгівельне приміщення, яке знаходиться за адресою: пр.-т Гвардійський, буд. 23 м. Сєвєродонецьк, загальною площею 240 кв. м. та торгове обладнання, вказане в додатку №1 до договору (п. 1.1); торгівельне приміщення та торгівельне обладнання надається суборендарю для роздрібної торгівлі товарами (п. 2.1.); об`єкт оренди передається в оренду з 01.05.2019 строком на 6 місяців до 01.11.2019 (п.6.1.).

До матеріалів справи надано видаткові накладні: №48 від 12.06.2019 на загальну суму 32319 грн., №46 від 12.06.2019 на загальну суму 29425,50 грн., №47 від 12.06.2019 на загальну суму 11850, 90 грн., підписані представниками ТОВ "Пинтор19" та ТОВ «СВИТ19» та скріплені печатками підприємств (а.с.17-18, 20-22 т.1).

Як зазначає позивач, за вказаними накладними ТОВ "Пинтор19" було поставлено позивачу алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2.

Також позивачем надано суду видаткові накладні №02 від 28.04.2019 на загальну суму 23528 грн, №12 від 02.05.2019 на загальну суму 15509 грн., №С-07 від 30.04.2019 на загальну суму 70649 грн, №С-09 від 03.05.2019 на загальну суму 53473 грн., №С-05 від 30.04.2019 на загальну суму 32177 грн., як доказ поставки йому товару товариством з обмеженою відповідальністю "Пинтор19" (а.с.27-31 т.1).

Позивач зазначає про те, що за видатковими накладними №Ф-000006295 від 02.07.2019 на загальну суму 1363 грн 11 коп., №Ф-000006575 від 09.07.2019 на загальну суму 1236 грн 61 коп., Філія "Алкотрейд" ПП "НВФ" Поиск" поставила йому алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2. (а.с.19 т.1).

Згідно видаткових накладних №78546 від 12.07.2019 на загальну суму 403, 47 грн. та №71268 від 25.06.2019 на загальну суму 411, 24 грн., як зазначає позивач, ТОВ "Галіал" поставило йому алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2. (а.с.23 т.1).

Позивач вказує на те, що відповідно до видаткової накладної №Ф2-34891 від 14.06.2019 на загальну суму 2948,18 грн. йому було поставлено алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2 (а.с.24 т.1).

До матеріалів справи позивач також долучив копію коробки від кавової машини Saeco Lirica з серійним номером №TW01 (а.с.25-26 т.1).

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною другою вказаної статті встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з положеннями статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до пункту 2 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підставою позову є обставини, які підтверджують наявність у позивача права власності або іншого права на майно.

Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання є підтвердження позивачем своїх прав на майно та спір між позивачем та відповідачем стосовно цього права.

Обов`язковою умовою задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Такими доказами, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

Наявність права власності в судовому процесі може підтверджуватися різними доказами, передбаченими відповідними нормами процесуального права, зокрема письмовими доказами.

Таким чином, з урахуванням наведених положень закону, а також визначених у главі 29 Цивільного кодексу України засад захисту права власності, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально - правових вимог позивача має бути встановлення факту належності позивачеві права на спірне майно та безпідставність включення такого майна до опису боржника та накладення на нього арешту.

Колегія суддів, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження факту приналежності йому спірного майна на праві власності, зазначає наступне.

За умовами п.п.1.1, 1.2, договору поставки №7 від 25.04.2019, укладеного від ТОВ «ПИНТОР19» та ТОВ «СВИТ19», постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, в обсягах і кількості, зазначених в узгоджених і належним чином підписаних сторонами специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору; у специфікації вказується: найменування, асортимент, кількість, ціна і вартість товару (додаток №1 до договору).

До матеріалів справи не надано специфікацій до вказаного договору поставки.

Пунктом 3.4 зазначеного договору поставки №7 від 25.04.2019 визначено, що місцем доставки товару є склад покупця, розташований за адресою: Луганська обоасть, м.Сєвєродонецьк, про-т Гвардійський, 23, м-н «Скорпіон».

На підтвердження отримання позивачем товару за вказаною адресою ним надано суду видаткові накладні №02 від 28.04.2019 на загальну суму 23528 грн, №12 від 02.05.2019 на загальну суму 15509 грн., №С-07 від 30.04.2019 на загальну суму 70649 грн, №С-09 від 03.05.2019 на загальну суму 53473 грн., №С-05 від 30.04.2019 на загальну суму 32177 грн. (а.с.27-31 т.1).

Вказані накладні не містять інформації про фактичне місце поставки товару, посилання на договір, на підставі якого здійснювалася поставка, а зазначено лише, що покупцем є ТОВ «СВИТ19».

Також судова колегія враховує, що відповідно до п.2.4 договору поставки №7 від 25.04.2019, наданого позивачем до позову, покупець зобов`язаний оплатити товар протягом 90 календарних днів з дня його отримання.

Позивач надав суду квитанції до прибуткових касових ордерів як докази оплати ним товару, отриманого від ТОВ «ПИНТОР19» за видатковими накладними №02 від 28.04.2019, №12 від 02.05.2019, №С-07 від 30.04.2019, №С-09 від 03.05.2019 (а.с.180-184, 187 т.1).

Однак, відповідно до п.2.2 договору поставки №7 від 25.04.2019, покупець оплачує товар в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Готівковий розрахунок за поставлений товар не був передбачений умовами договору.

Крім того, вказані прибуткові касові ордери не підтверджують повну оплату товару в розмірі, що зазначена у видаткових накладних. За видатковою накладною №С-05 від 30.04.2019 взагалі відсутні будь-які докази оплати.

За наведеного, надані позивачем квитанції до прибуткових касових ордерів не можуть бути прийняті судом як належні докази оплати товару, поставленого за договором №7 від 25.04.2019.

Судова колегія також враховує, що 01.06.2019 між ТОВ "КАНТР-2018", як орендарем, та ТОВ "СВИТ19", як суборендарем, укладено договір суборенди торгівельного приміщення №8, предметом якого є торгівельне приміщення за адресою: пр.-т Гвардійський, буд. 23 м. Сєвєродонецьк.

Надані позивачем видаткові накладні складені у квітні-травні 2019, тоді як, договір суборенди приміщення №8 укладено лише 01.06.2019.

Слід також зазначити, що вказаний договір суборенди не містить відомостей про особу, яка його підписала від імені ТОВ «СВИТ19» (ці дані відсутні як в преамбулі договору, так і в його кінцевій частині, де зазначаються підписи, прізвища та посади осіб, які його підписали).

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про те, що видаткові накладні №02 від 28.04.2019, №12 від 02.05.2019, №С-07 від 30.04.2019, №С-09 від 03.05.2019, №С-05 від 30.04.2019 не є належними доказами на підтвердження придбання позивачем товару.

Позивач посилається на те, що арештоване державним виконавцем майно за адресою: АДРЕСА_2 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1») також є його власністю.

На підтвердження здійснення господарської діяльності за вказаною адресою позивач надав до позову договір оренди №1 від 01.04.2019, укладений з ФОП Мамедовою Арзу Залід Кзи (а.с.13 т.1).

Втім, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.94 т.1), Мамедова Арзу Залід Кзи була знята з обліку як фізична особа-підприємець 23.01.2019, а отже, на час укладення договору з позивачем не мала статусу фізичної особи-підприємця.

Про вказані обставини вказав орган державної виконавчої служби у відзиві на позовну заяву, після чого позивачем було представлено суду першої інстанції договір оренди №1 від 20.05.2019, укладений з Мамедовою Арзу Залід Кзи як фізичною особою (а.с.188 т.1).

На підтвердження поставки позивачу товару за адресою: АДРЕСА_2 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1») ним надано суду видаткові накладні: №48 від 12.06.2019 на загальну суму 32319 грн., №46 від 12.06.2019 на загальну суму 29425,50 грн., №47 від 12.06.2019 на загальну суму 11850, 90 грн., підписані представниками ТОВ "Пинтор19" та ТОВ «СВИТ19» та скріплені печатками підприємств (а.с.17-18, 20-22 т.1).

Однак, договором поставки №7 від 25.04.2019 не було передбачено поставку позивачу товару за адресою: АДРЕСА_2 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»).

Інших договорів поставки з ТОВ «ПИНТОР19» позивачем суду не надано.

Вказані видаткові накладні не містять посилання на договір, а також посад та прізвищ осіб, які їх підписали, що свідчить про невідповідність вказаних документів вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Враховуючи наведене, видаткові накладні: №48 від 12.06.2019 на загальну суму 32319 грн., №46 від 12.06.2019 на загальну суму 29425,50 грн., №47 від 12.06.2019 на загальну суму 11850, 90 грн., не є належними та достатніми доказами придбання позивачем товару.

Також, позивач зазначає, що відповідно до видаткових накладних, а саме: №Ф-000006295 від 02.07.2019 на загальну суму 1363 грн 11 коп., №Ф-000006575 від 09.07.2019 на загальну суму 1236 грн 61 коп., Філія "Алкотрейд" ПП "НВФ" Поиск" поставила йому алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2. (а.с.19 т.1).

Згідно видаткових накладних №78546 від 12.07.2019 на загальну суму 403, 47 грн. та №71268 від 25.06.2019 на загальну суму 411, 24 грн. (як зазначає позивач) ТОВ "Галіал" поставило йому алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2. (а.с.23 т.1).

Позивачем не надано суду доказів укладення з Філією "Алкотрейд" ПП "НВФ" Поиск" та ТОВ "Галіал" договорів на поставку товарів.

Докази оплати позивачем товару за вказаним накладними відсутні.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: … назву підприємства, від імені якого складено документ; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Видаткові накладні №Ф-000006295 від 02.07.2019, №Ф-000006575 від 09.07.2019, №78546 від 12.12.2019 та №71268 від 25.06.2019 не містять підписів, посад і прізвищ осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи неможливість ідентифікації осіб, які брали участь в господарській операції, вказані видаткові накладні не є належними доказами на підтвердження здійснення господарської операції та не приймаються судом у зв`язку із їх невідповідністю вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Позивач вказує на те, що відповідно до видаткової накладної №Ф2-34891 від 14.06.2019 на загальну суму 2948,18 грн. йому було поставлено алкогольні напої на адресу (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), АДРЕСА_2 (а.с.24 т.1).

Втім, вказана накладна, в порушення вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", взагалі не містить назву підприємства постачальника від імені якого складено документ та підпису відповідальної особи постачальника про передачу товару.

Враховуючи наведене, видаткова накладна №Ф2-34891 від 14.06.2019 не є належним доказом придбання позивачем товару, оскільки не відповідає вимогам до первинного документу, встановленим Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

На підтвердження придбання кавової машини з серійним номером №TW01 позивач надав суду копію коробки до неї.

Втім, вказаний доказ, за відсутності первинного документу, що підтверджує факт здійснення господарської операції з придбання кавової машини, не є достатнім доказом набуття позивачем права власності на неї.

Судова колегія також приймає до уваги наступні обставини.

1.За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, засновником та керівником ТОВ «КАНТР-2018» (боржника) є ОСОБА_1 .

Разом із тим, ОСОБА_1 як директор підписав договір поставки №7 від 25.04.2019 від імені ТОВ «ПИНТОР19» (постачальника).

Від імені ТОВ «СВИТ19» (позивача) вказаний договір підписано ОСОБА_3

При цьому, в матеріалах справи міститься довіреність №1 від 29.03.2019, видана та підписана ОСОБА_1 як директором ТОВ «СВИТ19», якою ОСОБА_3 надано право підпису на документах (договорах, видаткових та прибуткових накладних) від імені ТОВ «СВИТ19» (а.с.42 т.1).

Таким чином, договір поставки №7 від 25.04.2019 підписано з однієї сторони особисто ОСОБА_1 як директором ТОВ «ПИНТОР19» та ОСОБА_3 , якого ОСОБА_1 як директор уповноважив на підписання договору від імені ТОВ «СВИТ19».

Також за вказаною довіреністю №1 від 29.03.2019 ОСОБА_3 уповноважений директором ТОВ «СВИТ19» - ОСОБА_1 діяти від імені товариства, зокрема, в органах державної влади.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 отримував від імені ТОВ «СВИТ19» постанови державного виконавця від 14.06.2019 про опис та арешт майна боржника, подавав заяву державному виконавцю про зняття арешту з майна, що належить ТОВ «СВИТ19» (а.с.95 т.1).

Отже, представник ТОВ «СВИТ19» - ОСОБА_3 фактично вчиняє дії від імені товариства на підставі довіреності, яка видана ОСОБА_1 як директором.

Слід також прийняти до уваги, що в матеріалах справи містять два примірника підписаного сторонами договору поставки №7 від 25.04.2019, які відрізняються за змістом. Один із примірників доданий позивачем до позову (а.с.11 т.1), інший був отриманий державним виконавцем від позивача та долучений до матеріалів справи (а.с.96 т.1).

2.Квитанції до прибуткових касових ордерів (а.с.180-197 т.1) підписані ОСОБА_1 як головним бухгалтером ТОВ «ПИНТОР19».

3.Договір оренди нежитлового приміщення №1 від 01.04.2019 підписано ОСОБА_1 як директором ТОВ «СВИТ19».

4.В договорі суборенди №8 від 01.06.2019, а саме, в преамбулі, зазначено, що він укладається ТОВ «КАНТР-2018» (орендар) та ТОВ «СВИТ19» (орендодавець) в особі ОСОБА_1 .

Тобто, в преамбулі не вказано особу, яка укладає договір від імені ТОВ «КАНТР-2018», але зазначено, що від імені ТОВ «СВИТ19» договір укладено директором ОСОБА_1

При цьому, на останній сторінці зазначений договір підписаний ОСОБА_1 від імені ТОВ «КАНТР-2018», а зі сторони ТОВ «СВИТ19» взагалі не зазначено прізвища особи, яка його підписала.

Отже, в преамбулі договору ОСОБА_1 зазначив себе як директор ТОВ «СВИТ19», а підписав договір на останній сторінці як директор ТОВ «КАНТР-2018».

Вказані суперечності в договорі суборенди №8 від 01.06.2019 унеможливлюють ідентифікацію осіб, які його підписали.

5. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, засновником ТОВ «СВИТ19» та ТОВ «ПИНТОР19» є одна й та сама особа - ОСОБА_7 .

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_1 , який є засновником боржника (другого відповідача у цій справі) - ТОВ «КАНТР-2018» також був директором ТОВ «ПИНТОР19» (постачальник товару) та директором ТОВ «СВИТ19» (покупець товару та позивач у цій справі).

Документи, які надані позивачем на підтвердження позову, містять підписи ОСОБА_1 як від імені ТОВ «КАНТР-2018» (другого відповідача, боржника), так і від імені позивача - ТОВ «СВИТ19» та від імені ТОВ «ПИНТОР19» (постачальника).

Вказані обставини дають підстави вважати, що підприємства, між якими виник спір у цій справі - ТОВ «СВИТ19» (позивач) та ТОВ «КАНТР-2018» (відповідача), а також підприємство ТОВ «ПИНТОР19» (постачальник товару) є пов`язаними між собою.

З матеріалів справи не вбачається наявність між позивачем та другим відповідачем спору стосовно спірного майна.

Враховуючи наведене, надані позивачем видаткові накладні на підтвердження факту поставки товару від ТОВ «ПИНТОР19» не можуть бути прийняті судом як належні докази набуття позивачем товару у власність.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі.

Враховуючи вищевикладене та надавши оцінку всім доказам в сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності та зняття арешту на підставі ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами приналежність йому на праві власності майна, на яке накладено арешт постановами державного виконавця від 14.06.2019, від 20.06.2019 та від 16.07.2019 у зведеному виконавчому провадженні № 59079943.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що він є власником спірного майна є необґрунтованими та не приймаються судом, оскільки саме на позивача покладено обов`язок довести приналежність йому на праві власності майна, на яке накладено арешт постановами державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків господарського суду Луганської області.

Перший відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що його безпідставно залучено до участі у справі як відповідача, оскільки рішення суду у цій справі не впливає на його права та обов`язки.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Cуду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Як свідчать матеріали справи, арешт на майно накладено в межах виконавчого провадження про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТР-2018" на користь Головного управління Держпраці у Луганській області штрафів в розмірі 175660 грн. та 4174 грн.

Рішення суду у цій справі впливає на права першого відповідача, оскільки у разі відсутності у боржника грошових коштів, за рахунок яких можливо виконати постанови про стягнення з боржника штрафів, задоволення вимог стягувача здійснюється державним виконавцем шляхом звернення стягнення на майно боржника та його реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, перший відповідач як особа, в інтересах якої накладено арешт, є належним відповідачем у цій справі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області не є належним відповідачем у цій справі, оскільки ним не оспорюється право власності позивача, а він є лише особою, яка здійснює примусове виконання постанов першого відповідача про стягнення з другого відповідача грошових коштів.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 03.10.2019 року у справі №913/400/19 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення

Рішення господарського суду Луганської області від 03.10.2019 року у справі №913/400/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.02.2020р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко