РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2020справа №910/21566/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/21566/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14; ідентифікаційний код 33546549)

до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800; адреса представника: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; ідентифікаційний код 14360570)

про стягнення 1 087 644,82 грн.,

за участю представників:

позивача - Пільха А.В. (довіреність від 26.06.2019 № б/н);

відповідача - Опанасика В.В. (довіреність від 03.01.2019 № 2).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - Банк) 1 076 576 грн. основного боргу, що утворився в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем укладеного сторонами договору оренди приміщення від 01.12.2016 №б/н (далі - Договір оренди); 2 529,95 грн. пені; 2 079,41 грн. 3% річних та 6 459,46 втрат від інфляції, а всього 1 087 644,82 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем не сплачено позивачу орендні платежі за Договором оренди за період жовтень - листопад 2017 року у загальній сумі 1 076 576 грн.; у зв`язку з простроченням оплати орендних платежів Банку нараховано 2 529,95 грн. пені, 2 079,41 грн. 3% річних та 6 459,46 втрат від інфляції.

2. Процесуальні дії у справі

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/21566/17 (ОСОБА_1.): визнано припиненим зобов`язання Товариства в частині сплати основного боргу в сумі 1 076 576 грн. на користь Банку за кредитним договором від 28.11.2017 №07/30/К (далі - Кредитний договір №07/30/К) та зобов`язання Банку зі сплати на користь Товариства основного боргу в сумі 1 076 576 грн. за Договором оренди шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; позов задоволено частково: стягнуто з Банку на користь Товариства 2 422,29 грн. пені, 1 990,93 грн. 3% річних, 4 844,59 грн. втрат від інфляції та 16 287,83 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 (головуючий суддя Кравчук Г.А., судді Тищенко А.І. і Коробенко Г.П.): рішення господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/21566/17 в частині визнання припиненим зобов`язання Товариства в частині сплати основного боргу в розмірі 1 076 576 грн. на користь Банку за Кредитним договором №07/30/К та зобов`язання Банку зі сплати на користь Товариства з основного боргу в сумі 1 076 576 грн. за Договором оренди шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог - скасовано; в цій частині прийнято нове рішення, яким стягнуто з Банку на користь Товариства заборгованість зі сплати орендної плати за жовтень та листопад 2017 року за Договором в сумі 1 076 576 грн.; в іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/21566/17 залишено без змін; стягнуто з Банку на користь Товариства 24 431,25 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.09.2019 (головуючий суддя Суховий В.Г., судді Берднік І.С. і Міщенко І.С.) постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 і рішення господарського суду міста Києва від 12.02.2019 скасовано, а справу №910/21566/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів зі справи №910/21566/17 стало те, що суди першої і апеляційної інстанцій:

- не дослідили сукупність умов, визначених статтею 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), як то їх зустрічність, однорідність, строк виконання, а лише обмежилася посиланням на лист позивача від 28.12.2018 №28/12-5 про невизнання припинення зобов`язань зарахуванням через відсутність передбачених статтею 601 ЦК України умов для зарахування у зв`язку з наявністю спору між сторонами щодо заборгованості за кредитним договором від 17.12.2008 №08/104/К (далі - Кредитний договір №08/104/К);

- хибно вказали на відсутність Кредитного договору №08/104/К, на який посилається відповідач, зі змісту якого можна встановити початок строку настання зобов`язань за цим договором, а також інших належних доказів початку строку виникнення зобов`язань, проте копія Кредитного договору №08/104/К наявна в матеріалах справи;

- не взяли до уваги доводи відповідача в частині припинення зобов`язань за Договором оренди шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за Кредитним договором №08/104/К на підставі заяви відповідача від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/7693007/01.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу №910/21566/17 було передано на розгляд судді Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.10.2019 прийнято справу №910/21566/17 суддею Марченко О.В. до свого провадження; призначено підготовче засідання на 04.11.2019.

Позивач 31.10.2019 подав письмові пояснення, в яких підтримав висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.09.2019 зі справи №910/21566/17.

Відповідач 01.11.2019 подав суду письмові пояснення, в яких зазначив таке:

- між сторонами на момент зарахування був відсутній спір щодо характеру та змісту зобов`язання (істотні умови виконання зобов`язання, а також його розмір), так як розмір орендних платежів за період з жовтня по листопад 2017 року, а також розмір заборгованості за Кредитним договором №08/104/К станом на перший день прострочення виконання зобов`язань (15.12.2018), або порядок виконання відповідних зобов`язань сторонами не заперечується та у судовому порядку не оскаржується, а з урахуванням положень статті 601 ЦК України лише такий спір має значення для здійснення зарахування;

- 06.04.2015 загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт сервіс» прийнято рішення про припинення вказаної юридичної особи шляхом приєднання до Товариства; правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт сервіс» став позивач; перехід прав та обов`язків, що перейшли до Товариства, було відображено у передавальному акті;

- договором про внесення змін від 28.03.2016 №14 до Кредитного договору №08/104/К (далі - Договір №14), підписаним позивачем, встановлено, що станом на 28.03.2016 Товариство мало заборгованість за Кредитним договором №08/104/К у сумі 121 433 924,75 грн. за тілом кредиту та 21 876 976,38 грн. за процентами; тобто позивач при укладенні Договору №14 визнав наявність боргу перед Банком за Кредитним договором №08/104/К у сумі 143 280 901,13 грн. (станом на 28.03.2016);

- також після набуття всіх прав та обов`язків позичальника у кредитному зобов`язанні Товариством здійснювалося підписання додаткових угод до Кредитного договору №08/104/К, що свідчить про визнання останнім наявності своїх зобов`язань за даним договором;

- беручи до уваги, що позивачем не було спростовано наявності своєї заборгованості, суди першої та апеляційної інстанцій не повинні були встановлювати суму точної заборгованості станом на час розгляду справи №910/21566/17;

- в матеріалах справи наявні заяви позивача від 16.10.2018 №1610/1-18 та від 14.11.2018 №14/11-18 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в яких Товариство самостійно визнає наявність у нього заборгованості за Кредитним договором №08/104-К та настання строку його виконання (пункти 3 вказаних заяв);

- у провадженні господарського суд міста Києва перебувала справа №910/21650/17 за позовом Товариства до Банка про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів за Договором оренди приміщення від 01.12.2016 (м. Львів, вул. Стрийська, буд. 12);

- ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2019 провадження у справі №910/21650/17 закрито в частині стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за жовтень та листопад 2017 року;

- господарським судом міста Києва, з яким погодився Північний апеляційний господарський суд, визнано припиненим зобов`язання Товариства в частині сплати основного боргу у сумі 206 640 грн. на користь Банка за Кредитним договором №08/104/К та зобов`язання Банка зі сплати на користь Товариства основного боргу у сумі 206 640 грн. за договором оренди приміщення від 01.12.2016 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви Банка від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/7 693007/01; ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №910/21650/17 відмовлено позивачу у відкритті касаційного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2019 призначено розгляд справи на 02.12.2019 у зв`язку з тим, що судове засідання, призначене на 04.11.2019, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Марченко О.В. на лікарняному.

У підготовчому засіданні 02.12.2019 оголошено перерву на 16.12.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/21566/17 до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2020 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 03.02.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

01.12.2016 Товариством (орендодавець) і Банком (орендар) укладено Договір оренди, за умовами якого:

- орендодавець зобов`язується передати орендарю, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у Договорі оренди, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності (пункт 1.1 Договору оренди);

- приміщення, яке передається в оренду за Договором оренди (далі - приміщення), знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Малом`ясницька, 2а, має загальну площу 6 728,6 кв.м., та належить орендодавцю на підставі права власності (пункт 1.2 Договору оренди);

- відновна вартість приміщення, що передається в оренду, з урахуванням індексації, становить 1 036 399 грн. без ПДВ (пункт 1.3 Договору оренди);

- приміщення надається орендарю для використання його у банківській діяльності орендаря (пункт 1.4 Договору оренди);

- приміщення є предметом іпотечного договору від 05.03.2009 №26, укладеного орендодавцем і Національним банком України (далі - іпотекодержатель) (пункт 1.6 Договору оренди);

- орендна плата підлягає сплаті до 20 числа поточного місяця за поточний місяць, з розрахунку 80 грн. за 1 кв.м., в тому числі ПДВ 13,33 грн., всього 538 288 грн. за перший місяць оренди; розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом, рівним 1 (одиниці) (пункт 2.2 Договору оренди);

- передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду засвідчується актом приймання-передачі приміщення в оренду (пункт 5.1 Договору оренди);

- у випадку заборгованості з виплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 6.3 Договору оренди);

- Договір оренди укладається з 01.12.2016 по 31.10.2019; у разі якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії Договору оренди жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладенні Договору оренди (пункт 7.1 Договору оренди).

01.12.2016 Товариство передало, а Банк прийняв приміщення за Договором оренди, що підтверджується актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками юридичних осіб.

Листом від 09.10.2017 №0910/1 (вхід. Банка від 09.10.2017 №1225739) позивач повідомив відповідача про зміну реквізитів оплати за Договором оренди.

За період з жовтня по листопад 2017 року у Банка утворилася заборгованість з орендної плати у сумі 1 076 576 грн.

Товариство надіслало відповідачу претензію від 27.10.2017 №27/10-1 щодо оплати заборгованості, зокрема, за Договором оренди за жовтень 2017 року у сумі 538 288 грн.

Претензією від 23.11.2017 №23/11-1 (вхід. Банку від 23.11.2017 №1383338) позивач просив відповідача сплати заборгованість, зокрема, за Договором оренди за листопад 2017 року у сумі 538 288 грн.

Банком було надіслано Товариству заяви від 06.11.2017 №Е.65.0.0.0/3-134182 та від 28.11.2017 №Е.65.0.0.0/3-147662 про припинення зобов`язання щодо сплати відповідачем позивачу боргу за договорами оренди (в тому числі і за Договором оренди) у сумі 5 429 151,77 грн. внаслідок зарахування боргу Товариства Банку у сумі 5 429 151,77 грн. за Кредитним договором №07/30/К.

Листами від 17.11.2017 №17/11-2 і від 22.12.2017 №22/12-2 позивач заперечив проти вказаних заяв відповідача, посилаючись на те, що на розгляді у господарському сумі Дніпропетровської області перебуває справа №904/6511/17, в рамках якої Товариство заперечує проти настання строку повернення кредиту за Кредитним договором №07/30/К.

Заявою від 16.10.2018 №1610/1-18 (вхід. Банка від 19.10.2018 №б/н) Товариство повідомило відповідача про те, що станом на 16.10.2018 Банк має заборгованість перед позивачем зі сплати орендних платежів за договорами оренди від 01.12.2016 №б/н у кількості 221 шт. (Договір оренди не входить до переліку договорів, доданих до даної заяви), зокрема, за жовтень і листопад 2017 року у загальній сумі 6 140 975,62 грн.; строк виконання зобов`язань відповідача перед Товариством настав 20.10.2017 і 20.11.2017; станом на 16.10.2018 позивач має заборгованість перед Банком за умовами Кредитного договору №08/104//К - 433 924,75 грн., кредитного договору від 17.12.2008 №08/105/К - 967 574,92 грн., кредитного договору від 17.12.2008 №08/106/К - 2 708 298,08 грн., кредитного договору від 17.12.2008 №08/107/К - 245 226 грн., кредитного договору від 17.12.2008 №08/108/К - 468 075,80 грн., кредитний договір від 17.12.2008 №08/109/К - 85 693,69 грн., кредитний договір від 17.12.2008 №08/110/К - 507 262,80 грн., кредитного договору від 17.12.2008 №08/111/К - 724 385 грн. зі сплати тіла кредиту, а всього 6 140 441,04 грн.; Товариство вважає припиненими зобов`язання за вказаними кредитними договорами на загальну суму 6 140 441,04 грн. на підставі статті 601 ЦК України.

Листом від 11.12.2018 №20.1.0.0.0/7-689710 Банк повідомив позивача про те, що обов`язок щодо оплати орендних платежів за договорами оренди за період жовтень - листопад 2017 року є виконаним на підставі заяв відповідача від 06.11.2017 №Е.65.0.0.0/3-134182 і від 28.11.2017 №Е.65.0.0.0/3-147662 про припинення зобов`язань зарахуванням, у зв`язку з чим Банк заперечує проти зарахування зустрічних однорідних вимог.

Заявою від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/76930006/01 відповідач відмовився від проведеного за заявами Банка зарахування зустрічних однорідних вимог за Кредитним договором №07/30/К; відповідач заявив про зміну підстав припинення зобов`язань зі сплати орендної плати за договорами оренди від 01.12.2016 №б/н у кількості 247 шт. у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, викладених окремою заявою Банка, за Кредитним договором №08/104/К і договорами оренди від 01.12.2016 №б/н.

Заявою від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/7693007/01 відповідач повідомив Товариство про таке:

- станом на 15.12.2018 у Товариства наявна заборгованість зі сплати кредиту та процентів за ним у сумі 173 440 631,81 грн. за Кредитним договором №08/104/К;

- строк виконання зобов`язань позивача за Кредитним договором №08/104/К настав 15.12.2018;

- на 15.12.2018 Банк (з урахуванням заяви відповідача від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/76930006/01) має заборгованість за період жовтень 2017 року - листопад 2018 року перед Товариством зі сплати орендних платежів за договорами оренди від 01.12.2016 №б/н у кількості 247 шт. у загальній сумі 76 008 124,78 грн.;

- на підставі викладено відповідач заявив про припинення зобов`язань щодо сплати Банком позивачу боргу за договорами оренди від 01.12.2016 №б/н (у тому числі і за Договором оренди) у сумі 76 008 124,78 грн. шляхом зарахування боргу Товариства відповідачу за Кредитним договором №08/104/К у сумі 76 008 124,78 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Частиною першою статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно з листом Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Абзацом другим пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов`язання визначено «по 1 серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня 2014 року», то останнім днем виконання такого зобов`язання буде 1 серпня 2014 року.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

ВИСНОВКИ

Отже, відповідачем не було оплачено позивачу орендні платежі за жовтень і листопад 2017 року, у зв`язку з чим у Банка наявна заборгованість у сумі 1 076 576 грн. за Договором оренди.

Разом з тим, відповідачем було надіслано Товариству заяву від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/7693007/01, якою Банк заявив про припинення зобов`язань щодо сплати Банком позивачу боргу за договорами оренди від 01.12.2016 №б/н (у тому числі і за Договором оренди) у сумі 76 008 124,78 грн. шляхом зарахування боргу Товариства відповідачу за Кредитним договором №08/104/К у сумі 76 008 124,78 грн.

Згідно з Кредитним договором №08/104/К строк виконання зобов`язань позивача настав 15.12.2018, позивачем умови Кредитного договору №08/104/К виконано не було, суму кредиту і процентів за користування ним відповідачу не повернуто.

Отже оскільки заява Банка від 17.12.2018 №20.1.0.0.0/7693007/01 не оскаржена в судовому порядку, є дійсною, то вимоги Товариства щодо стягнення з відповідача 1 076 576 грн. заборгованості за Договором оренди не підлягають задоволенню, оскільки здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 2 079,41 грн. 3% річних та 6 459,46 втрат від інфляції.

Втрати від інфляції позивач просить стягнути за жовтень 2017 року.

Разом з тим, за умовами Договору оренди платіж за поточний місяць здійснюється до 20 числа поточного місяця, тобто періодом нарахування втрат від інфляції є з 20.10.2017 по 31.10.2017.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 0,00 грн.

3% річних позивач просить стягнути за такі періоди:

- з 20.10.2017 (нарахованих на 538 288 грн. заборгованості за жовтень 2017 року) по 27.11.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) - 1 725,47 грн. 3% річних;

- з 20.11.2017 (нарахованих на 538 288 грн. заборгованості за листопад 2017 року) по 27.11.2017 - 353,94 грн. 3% річних.

Судом перевірено розрахунок сум 3% річних та їх періодів, та встановлено, що позивачем правильно визначено суму 3% річних та періоди її нарахування.

Таким чином стягненню з відповідача підлягає 2 079,41 грн. 3% річних за розрахунком позивача; у стягненні суми (6 459,46 грн.) втрат від інфляції слід відмовити.

Що ж до стягнення 2 529,95 грн. пені, то перевіривши здійснений позивачем розрахунок, судом встановлено, що сума пені і періоди (як і 3% річних) її нарахування визначені позивачем правильно.

Отже стягненню з відповідача підлягає 2 529,95 грн. пені.

Відповідно до частини п`ятої статті 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід зазначити, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14; ідентифікаційний код 33546549) до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800; адреса представника: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; ідентифікаційний код 14360570) про стягнення 1 087 644,82 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800; адреса представника: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; ідентифікаційний код 14360570) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (49044, м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 14; ідентифікаційний код 33546549): 2 079 (дві тисячі сімдесят дев`ять) грн. 41 коп. 3% річних; 2 529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 95 коп. пені; 69 (шістдесят дев`ять) грн. 14 коп. судового збору і 103 грн. 71 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.02.2020.

Суддя О.В. Марченко