УХВАЛА

м. Київ

07.02.2020Справа № 922/110/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни про забезпечення позову у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях

2) Фонду державного майна України

про зобов`язання вчинити дії

Представники учасників справи: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Ходас Ганна Іванівна (надалі по тексту - позивач) звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (надалі по тексту - відповідач-1) та Фонду державного майна України (надалі по тексту - відповідач-2) згідно якої просить суд:

- зобов`язати Фонд державного майна України включити до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році, який затверджений наказом Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 нежитлову будівлю літ. "Г-1" площею 80,6 кв.м. та нежитлову будівлю складу літ. "Д-1" площею 178,10 кв.м., загальною площею 258,7 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6, що знаходяться на балансі ДП "Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації";

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях укласти з Фізичною особою-підприємцем Ходас Ганною Іванівною договір купівлі-продажу нерухомого державного майна будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д-1") площею 178,10 кв.м., загальною площею 258,7 кв.м., за адресою: м. Харків , пров. Кузнечний, 4/6;

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.01.2020 матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Фонду державного майна України про зобов`язання вчинити певні дії та укласти договір з заявою про забезпечення позову передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

05.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 922/110/20 разом з заявою про забезпечення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 справу № 922/110/20 передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 відкрито провадження у справі № 922/110/20, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.03.2020.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- заборонити до набрання рішення по справі законної сили Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, Фонду державного майна України та будь-яким іншим особам, вчиняти дії по реєстрації, перереєстрації, зверненню стягнення, відчуженню, продажу, передачі тощо: будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д-1") площею 178,10 кв.м., загальною площею 258,7 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6, що знаходиться на балансі ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації;

-накласти арешт на нерухоме майно: будівлю 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівлю 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д-1") площею 178,10 кв.м., загальною площею 258,7 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6, що знаходиться на балансі ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації;

-до набрання законної сили судового рішення заборонити державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д-1") площею 178,10 кв.м., загальною площею 258,7 кв.м., за адресою: м. Харків , пров. Кузнечний, 4/6, що знаходиться на балансі ДП «Харківський науково-дослідний інститут комплексної автоматизації.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.,

Заявник обґрунтовує подану ним заяву тим, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях від 13.09.2019 № 00422 прийнято рішення про приватизацію шляхом викупу Фізичною особою-підприємцем Ходас Ганною Іванівною об`єкта малої приватизації - нежитлова будівля складу літ. Г-1 площею 80,6 кв.м. та нежитлова будівля складу літ. Д-1 площею 178,1 кв.м., загальною площею 258,7 кв.м. за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний , 4/6, як такою, що виконала умови ч. 2 ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (здійснила невід`ємні поліпшення, які неможливо відокремити від об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менше 25 відсотків ринкової вартості майна, що визначена суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди, за згодою орендодавця).

Рішення про приватизацію спірного майна шляхом викупу було прийнято 13.09.2019, проте до теперішнього часу договір купівлі-продажу державного майна не було укладено.

Заявник зазначає, що у нього існують обґрунтовані побоювання, що у період розгляду судом справи по суті, відповідачем може бути проведена робота щодо продажу нерухомого майна на аукціоні та укладено відповідний договір купівлі-продажу з третіми особами, в результаті чого позивач втратить своє першочергове право на викуп державного майна та приватизація спірного майна буде неможливою.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Однак, суд зазначає, що заявником не наведено належних обґрунтувань та не доведено в порядку приписів статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Окрім того, суд зауважує, що заявником разом з заявою не подано належних доказів, які б підтверджували основну мету інституту забезпечення позову, а саме, що невжиття вказаних ним заходів призведе до неможливості реального виконання рішення суду та виникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд уважає, що заява Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 07.02.2020 та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя С. В. Стасюк