ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020м. ДніпроСправа № 904/5795/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова", м. Дніпро

про стягнення 3 573,08 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова" заборгованості у сумі 3 573,08 грн, з яких: 2764,06 грн - пеня, 196,09 грн - 3% річних, 612,93 грн - інфляційні втрати.

Судовий збір у сумі 1921,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договору № 4270/16-БО-4 від 15.12.2015 в частині строку розрахунку за придбаний у січні - березні 2016 року природний газ.

Правовими підставами позову позивач зазначає, серед іншого, статті 525, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, статті 193, 231, 232 Господарського кодексу України.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 10.12.2019.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд судом вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

13.12.2019 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов від 10.12.2019, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за умовами договору пеня нараховується лише за невиконання грошового зобов`язання. На думку відповідача, несвоєчасний розрахунок за договором не є підставою для його відповідальності.

24.12.2019 позивачем подана до суду відповідь на відзив, у якій останній вважає заперечення відповідача проти позову безпідставними. Аналізуючи пункт 6.1 договору та законодавчі приписи, зокрема нормативні положення статей 549, 612 Цивільного кодексу України, позивач доходить висновку про правомірність нарахування ним як пені, так і 3% річних разом з інфляційними втратами.

У повторному відзиві на позов, поданому до суду через засоби поштового зв`язку 09.01.2020, відповідач на доповнення до обґрунтування безпідставності позову звертає увагу суду на частину третю статті 7 Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", відповідно до якої на заборгованість за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню за умови погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом.

17.01.2020 від позивача надійшли до суду письмові пояснення, в яких останній просить суд не брати до уваги додаткові заперечення відповідача, викладені у повторному відзиві на позов, що надійшли безпосередньо до суду 10.01.2020. При цьому позивач зазначає, що відповідач уже скористався наданим йому правом на подачу відзиву у визначений судом строк, процесуальний закон не дає права сторонам повторно подавати заяви по суті справи з іншими аргументами, додатковий відзив виходить за межі встановленого судом строку, що відповідно до частини восьмої статті 165 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує суд розглядати справу за наявними матеріалами.

Разом з тим позивач зауважує, що відповідно до вимог Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування частини третьої статті 7 даного Закону до спірних відносин є неправомірним.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник, позивач) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Суворова" (далі - споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 4270/16-БО-3 (далі - договір).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано в АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Дата набрання чинності постанови - 20.03.2019.

При цьому ідентифікаційний код юридичної особи залишився незмінним.

Відповідно до пункту 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22.01.1996 (із змінами та доповненнями), ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.

Отже, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720) є належним позивачем.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти й оплатити його на умовах цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами (пункт 1.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 30.12.2015).

Постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом 5 тис.куб.м, у тому числі по місяцях (тис.куб.м): січень - 2, лютий - 2, березень - 1 (п. 2.1 договору).

Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/-5% від підтвердженого постачальником планового обсягу газу без узгодження сторін (пп.2.1.3 п. 2.1 договору).

Згідно з пунктом 3.4 договору приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 договору).

За змістом пункту 6.1 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 30.12.2015) оплата обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" проводиться споживачем виключно грошовими коштами відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених у пункті 5.2 цього договору або у відповідних додаткових угодах.

Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику крім суми заборгованості також пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ:

у січні 2016 року за актом від 31.01.2016 на загальну суму 21 270,22 грн (з урахуванням вартості транспортування) зі строком оплати не пізніше 15.02.2016;

у лютому 2016 року за актом від 29.02.2016 на загальну суму 11 435,09 грн (з урахуванням вартості транспортування) зі строком оплати не пізніше 14.03.2016;

у березні 2016 року за актом від 31.03.2016 на загальну суму 10 993,74 грн (з урахуванням вартості транспортування) зі строком оплати не пізніше 14.04.2016 (а.с. 27 - 29).

Відповідно до розрахунку позивача та банківських виписок фактична повна оплата отриманого природного газу була здійснена відповідачем з порушенням договірного строку: а саме:

за актом від 31.01.2016 на загальну суму 21 270,22 грн: 08.04.2016 - 8100,00 грн., 15.04.2016 - 13170,22 грн;

за актом від 29.02.2016 на загальну суму 11 435,09 грн - 19.05.20216;

за актом від 31.03.2016 на загальну суму 10 993,74 грн - 26.05.2016 (а.с. 12 - 15, 30 - 41).

Заявлені до стягнення пеня 2 764,06 грн, 3% річних у сумі 196,09 грн та інфляційні втрати у сумі 612,93 грн розраховані позивачем за правильно визначений період прострочки:

за актом від 31.01.2016 на загальну суму 21 270,22 грн: 1329,68 грн - пеня та 90,66 грн - 3% річних із заборгованості у сумі 21270,22 за період з 16.02.2016 по 07.04.2016; 110,83 грн - пеня та 7,56 грн - 3% річних із заборгованості 13170,22 грн (з урахуванням сплати 8100,00 грн 08.04.2016 та 13170,22 грн 15.04.2016) за період з 08.04.2016 по 14.04.2016. Інфляційні втрати у сумі 212,70 грн - із заборгованості у сумі 21270,22 грн за березень 2016 року;

за актом від 29.02.2016 на загальну суму 11 435,09 грн: 842,95 грн - пеня та 60,92 грн - 3% річних із заборгованості у сумі 11 435,09 грн за період з 15.03.2016 по 18.05.2016. Інфляційні втрати у сумі 400,23 грн - із заборгованості у сумі 11435,09 грн за квітень 2016 року;

за актом від 31.03.2016 на загальну суму 10 993,74 грн: 480,60 грн - пеня та 36,95 грн - 3% річних із заборгованості у сумі 10993,74 грн за період з 15.04.2016 по 25.06.2016.

Правильність арифметичного розрахунку нарахувань відповідачем не оспорюється. Заперечення відповідача проти їх сплати з підстав, зазначених у відзиві на позов, і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 цього Кодексу встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушення відповідачем строку розрахунку за отриманий у січні - березні 2016 року природний газ підтверджується належними й допустимими доказами.

30.11.2016 набрав чинності Закон № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 цього Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч. 1 статті 3 Закону № 1730-VIII).

За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація - це суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання (обладнання, що виробляє теплову енергію, незалежно від місця його розташування) та виробляє теплову енергію, а теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам (фізичним або юридичним особам, які використовують теплову енергію на підставі договору) теплової енергії.

Відповідно до пункту 1.2 укладеного між сторонами договору позивач поставляв відповідачу у спірний період природний газ виключно для використання останнім для виробництва теплової енергії та для надання послуг з опалення та постачання гарячої води кінцевим споживачам (мешканцям будинку), яке без теплогенеруючого обладнання (котельня тощо) неможливе.

Отже, в розумінні Закону № 1730-VIII відповідач є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією.

За приписами частини першої статті 5 Закону № 1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Частинами першою - другою статті 7 цього Закону визначено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

На заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону № 1730-VIII на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених нормативних приписів, зокрема частини третьої статті 7 Закону №1730-VIII, дає підстави для висновку, що її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом (30.11.2016). Застосування цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону № 1730-VIII, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом.

Зазначений висновок відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у його постановах від 29.05.2019 у справі № 916/2279/18, від 10.06.2019 у справі 904/4592/18, від 11.06.2019 у справі № 905/1964/18.

На момент набрання чинності Законом № 1730-VIII заборгованість відповідача за поставлений йому природний газ у період із січня по березень 2016 була сплачена повністю.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заперечення позивача проти прийняття до розгляду судом повторного відзиву судом не приймаються, оскільки за своєю правовою природою він є доповненням заперечень проти позову, викладених у відзиві на позов від 10.12.2019, який, до того ж, поданий відповідачем у визначений ухвалою суду від 10.12.2019 строк - до 09.01.2020 включно.

Судовий збір у сумі 1 921,00 грн покладається на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова" про стягнення 3 573,08 грн - відмовити повністю.

Судовий збір у сумі 1 921,00 грн поклаcти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.І. Колісник