РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2020Справа № 903/852/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Макарчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані енергетичні технології" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські системи солар" про стягнення 35 708,05 грн., за участю представників позивача - Борща Н.М., ордер серія АС №1001435 від 25.10.2019 року, відповідача - Тоботи Ю.С., довіреність №б/н від 27.01.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до відповідача про стягнення 35 708,05 грн. штрафних санкцій за порушення строків оплати за договором поставки №555/13-19 від 23.05.2019 року на підставі ст.ст. 11-16, 202, 509, 530, 610, 611, 612, 626, 651, 712 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.10.2019 року справу №903/852/19 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2019 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

06.12.2019 року відповідачем через канцелярію суду було надано відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові оскільки сам позивач не виконав свої зобов`язання за договором щодо строків поставки першої партії товару, за яку відповідачем було здійснено предоплату та за наявності очевидних підстав вважати, що він не виконає поставку наступних партій товару у встановлений строк (термін) відповідач користуючись правом наданим ст. 538 ЦК України зупинив здійснення попередніх оплат наступних партій товару в повному обсязі про що повідомив позивача листом, який ним було отримано 09.07.2019 року.

06.12.2019 року відповідачем через канцелярію суду було надано клопотання про долучення доказів фактичної суми судових витрат, в якому відповідач просив суд стягнути з позивача на його користь 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

16.01.2019 року представником позивача через канцелярію суду надано клопотання з проханням розглядати дану справу в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року призначено розгляд справи на 27.01.2020 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані енергетичні технології" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські системи солар" (далі - покупець) укладено договір поставки №555/13-19 (далі - договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в специфікаціях (видаткових накладних), далі - товар, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах даного договору.

Пунктом 4.2. договору визначено, що строк поставки визначається у специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 5.3. договору визначено, що умови і порядок оплати визначаються сторонами у відповідних специфікаціях, при кожній окремій поставці товару.

Згідно п. 5. специфікації №1 до договору оплата за товар здійснюється в порядку: - предоплата в розмірі 80% від суми кожної партії за 5 банківських днів до дати поставки. Відповідно до графіку поставки, який зазначений у п. 6 специфікації; - решта 20% від суми кожної партії на момент доставки продукції на склад/будівельний майданчик покупця.

Відповідно до п. 6 специфікації №1 до договору визначено графік поставки товару на склад/будівельний майданчик покупця: 1 партія товару на суму 1 980 000 грн. - 29.05.2019 року; 2 партія товару на суму 864 000 грн. - 17.06.2019 року; 3 партія товару на суму 972 000 грн. - 01.07.2019 року; 4 партія товару на суму 1 764 000 грн. - 08.07.2019 року.

Відповідно до п. 8.2. договору за порушення строку оплати встановленому п. 5.1.2., покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Факт оплати відповідачем попередньої оплати за договором за 5 банківських днів до дати поставки за першу партію товару (80%) в сумі 1 584 000,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №351 від 24.05.2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Проте, позивач в порушення умов п. 6 специфікації №1 до договору поставив відповідачу першу партію товару 24.06.2019 року, тобто з простроченням на 24 календарні дні, що підтверджується видатковими накладними №89 на суму 648 000,00 грн. та №94 на суму 972 000 грн.

03.07.2019 року відповідачем на адресу позивача було направлено лист №0307-1, в якому відповідач вказуючи на порушення строків поставки позивачем першої партії товару повідомив позивача про розірвання договору поставки №555/13-19 від 23.05.2019 року, вказаний лист позивачем отримано 09.07.2019 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, посилання позивача на те, що відповідачем порушено умови договору, а саме: не внесено попередню оплату за другу партію товару за 5 банківських днів до дати поставки (до 12.06.2019 року) є безпідставним, оскільки позивачем в свою чергу не була виконана умова передбачена п. 6 специфікації №1 до договору щодо строку поставки першої партії товару, що в свою чергу надало право відповідачу у відповідності до ст. 538 ЦК України зупинити виконання свого обов`язку з внесення попередньої оплати за другу партію товару за договором, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У відповідності до статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

За загальним правилом при зустрічному зобов`язанні сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно.

Практичне значення одночасного виконання обов`язків при зустрічному виконанні полягає в тому, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконати його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, неналежне виконання постачальником (позивачем) своїх обов`язків щодо строків поставки першої партії товару покупцю (відповідачу), надало право покупцю (відповідачу) в розумінні статті 538 Цивільного кодексу України зупинити виконання свого обов`язку з внесення попередньої оплати за другу партію товару за договором, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи, що позивачем не доведено факту поставки першої партії товару у строк визначений п. 6 специфікації №1 до договору, суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено взяте на себе зобов`язання з внесення попередньої оплати за другу партію товару у строк визначений п. 5.1. специфікації №1 до договору.

За таких обставин, права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові про стягнення з відповідача 35 708,05 грн. штрафних санкцій за порушення строків внесення попередньої оплати за договором поставки №555/13-19 від 23.05.2019 року слід відмовити.

Відповідач просив суд стягнути з позивача 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого відповідачем надано належні та допустимі докази, а саме - договір про надання правничої допомоги від 19.06.2019 року №37826652, що укладений між позивачем та адвокатом, додатковий договір від 14.11.2019 року №538644, акт наданої правової допомоги від 03.12.2019 року, платіжне доручення №999 від 04.12.2019 року на суму 6 000,00 грн.

Судовий збір, а також витрати на правову допомогу відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані енергетичні технології" (43000, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 15, код 37821649) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські системи солар" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, код 37826652) 6 000 (шість тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 03.02.2020 р.

Суддя С.О. Чебикіна