УХВАЛА

06 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 905/707/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючий), Львова Б. Ю. та Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Енергоринок" (далі - Підприємство)

на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.10.2019 та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019

за скаргою акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" (далі - Товариство) на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) Башілова В. О. у справі

за позовом Підприємства

до Товариства

про стягнення 2 051 387 583,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 (згідно з відміткою на конверті) Підприємство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.10.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 у справі № 905/707/16.

Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 01.10.2019 (з урахуванням ухвали від 18.11.2019 про виправлення описки), залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019, зокрема: задовольнив частково скаргу Товариства на дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Башілова В.О. у цій справі; зобов`язав старшого державного виконавця Відділу ДВС Башілова В.О. скасувати: постанову від 04.09.2019 про арешт коштів Товариства у виконавчому провадженні №55985946 у частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", постанову від 12.09.2019 про арешт коштів Товариства у виконавчому провадженні №52485608 у частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Перший Український Міжнародний Банк". Визнав незаконними дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Башілова В.О. щодо винесення постанов від 04.09.2019 у ВП №55985946 та від 05.09.2019 у ВП №52485608, які входять до складу зведеного ВП №59957236 про арешт майна Товариства. Зобов`язав старшого державного виконавця Відділу ДВС Башілова В.О. скасувати: постанову від 04.09.2019 про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №55985946, постанову від 04.09.2019 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №55985946, постанову від 05.09.2019 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №52485608.

Оскаржувані судові акти мотивовані тим, що зазначені постанови старшого державного виконавця Відділу ДВС Башілова В.О., зокрема: в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", були прийняті з порушенням прав боржника та не відповідають вимогам, встановленим у Законі України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), оскільки накладення арешту на рахунок, який використовується для виплати заробітної плати працівникам, також сплати обов`язкових платежів (зборів), пов`язаних з нарахуванням (виплатою) заробітної плати та інших обов`язкових платежів, а саме - податку з доходів фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску, призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці; в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству, не відповідають вимогам, встановленим частиною шостою статті 48 та частиною третьою статті 56 Закону, а в частині розшуку майна боржника (транспортних засобів) дії державного виконавця є передчасними, оскільки ним не доведена, а матеріалами справи не підтверджується необхідність розшуку майна.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Підприємством оскаржується ухвала господарського суду Донецької області від 01.10.2019 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019, згідно з якими розглянуто скаргу Товариства на дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Башілова В.О. При цьому, звертаючись з касаційною скаргою, Підприємство зазначає, що даний предмет спору містить виключну правову проблему, а рішення касаційного суду за наслідками розгляду цієї касаційної скарги має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у постанові Верховного Суду від 25.10.2019 у справі №37/70 сформовані інші висновки з питання, яке є предметом спору у цій справі, зокрема, щодо накладення арешту на рахунки, передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів, у зв`язку з чим необхідним є відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Підприємства.

Колегія суддів вважає, що наведені Підприємством у касаційній скарзі доводи та посилання на постанову Касаційного господарського суду від 25.10.2019 у справі №37/70 не дають підстав для висновку про те, що розгляд даної касаційної скарги у цій справі стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки рішення у справі №37/70 було прийняте виходячи з інших, ніж у цій справі, фактичних обставин.

Отже, у Суду відсутні будь-які підстави вважати, що розгляд цієї скарги має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Підприємства на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.10.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 у цій справі.

Керуючись статтями 233, 234, 235, абзацом другим частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства "Енергоринок" на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.10.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 у справі № 905/707/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко