ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Справа№ 910/3084/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

Представники сторін:

від позивача Аврамов В.П.

від відповідача Колесник К.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2019

у справі №910/3084/19 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірекс Енерджі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД"

про розірвання договорів оренди транспортного засобу від 02.05.2018 №4086 і №9822 та стягнення заборгованості 520 771,09 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вірекс Енерджі" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" про розірвання договору оренди транспортного засобу від 02.05.2018 №4089 (далі - Договір 1), розірвання договору оренди транспортного засобу від 02.05.2018 №9822 (далі - Договір 2) та стягнення з ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" заборгованості у сумі 520771,09 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання умов Договорів 1 та 2 Товариство передало ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" вантажний сідловий тягач та напівпричіп н/пр, проте, позивач зобов`язання за Договором-1 та Договором-2 виконав не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 520771,09 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 у справі №910/3084/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірекс Енерджі" заборгованість в розмірі 354 152,25 грн та судовий збір у розмірі 5 312,28 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами прострочення ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" щодо сплати орендної плати. В той же час, судом виключено з розрахунку період з 01.10.2019 по січень 2019, оскільки останній дійшов висновку, що договір розірвано 01.10.19.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 скасувати, в частині стягнення заборгованості в розмірі 354 152,25 грн та ухвалити, в цій частині, нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом не обґрунтовано, яким чином визначено до стягнення з відповідача суму в розмірі 354152,25 грн. При цьому, судом не взято до уваги акти звірки взаємних розрахунків, відповідно до яких заборгованість відповідача становить 16134,00 грн.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 по справі №910/3084/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД", справу призначено до розгляду на 15.01.2020.

24 грудня 2019 року від позивача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просить залишити без змін оскаржуване рішення.

26 грудня 2019 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Андрієнка В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08.01.2020 по справі № 910/3084/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2020 апеляційну скаргу прийнято до розгляду в зміненому складі суду.

14 січня 2020 року від позивача та відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 розгляд справи відкладено до 29.01.2020.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2020, в зв`язку з участю судді Мартюк А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у підготовці суддів для підтримання кваліфікації, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2020 апеляційну скаргу прийнято до розгляду в зміненому складі суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.01.2020 по справі № 910/3084/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

В судовому засіданні 29.01.2020 оголошено перерву до 03.02.2020.

В судовому засіданні 03.02.2020 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

02 травня 2018 року між Товариством (орендодавець) та ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" (орендар) укладено Договір оренди транспортного засобу №4086 (Договір 1).

Відповідно до умов Договору орендодавець зобов`язується надати орендареві транспортний засіб, а саме: вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель XF 105.410, 2007 року випуску, колір червоний, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_1 (Предмет 1), реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 14.07.2016 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ, технічний паспорт НОМЕР_3 , в оплатне строкове володіння і користування, а орендар зобов`язується його прийняти і сплачувати орендодавцю орендну плату. (пункт 5.1 Договору)

Також, 02.05.2018 між Товариством (орендодавець) і ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" (орендар) укладено Договір оренди транспортного засобу № 9822 (Договір 2).

Відповідно до умов Договору 2 орендодавець зобов`язується надати орендареві транспортний засіб, а саме: напівпричіп н/пр - цистерна - Е, марка LDS, модель NG-48, 2003 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований 21.10.2016, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в органах ДАІ, технічний паспорт НОМЕР_6 , в оплатне строкове володіння і користування, а орендар зобов`язується його прийняти і сплачувати орендодавцю орендну плату.

Строк оренди становить три роки, починаючи з 02 травня 2018 року по 02 травня 2021 року (пункт 4.1 Договору).

Орендна плата на місяць встановлена у розмірі 152 500,00 грн. Сторони визначили, що орендар вносить плату за користування предметом оренди шляхом внесення передплати у розмірі 50% від орендної плати, згідно з виставленим рахунком; до 1 числа наступного місяця, що наступає перед звітним. Орендар зобов`язується внести останні 50% орендної плати на підставі Акту звірки використання орендованого транспортного засобу, який сторони зобов`язуються підписувати останнього числа місяця, в якому орендується транспортний засіб. Сторони також погодили, що у вказану суму оренди входить оренда напівпричіпу, зазначеного у Договорі оренди транспортного засобу № 9822 (пункт 5.1, 5.2 і 5.4).

Пунктом 7.2 Договору визначено, що повернення предмета оренди оформлюється Актом прийому-передачі. При цьому, пунктом 7.3 визначено, що предмет оренди вважається повернутим Орендодавцю з дати підписання сторонами Акту прийому передачі орендованого автомобіля з оренди.

Відповідно до пунктів 10.1 та 10.2 Договір укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної із сторін; Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань за цим Договором.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 02.05.2018 № 4086 сторони, крім іншого:

- доповнили пункт 1.1 Договору, додавши екіпаж, що обслуговує транспортний засіб;

- змінили дату початку строку оренди на " 11" травня 2018 року;

- змінили орендну плату на місяць - у розмірі 93040,00 грн.

На виконання умов зазначених Договорів позивач передав, а відповідач прийняв вантажний сідловий тягач-Е, марка DAF, модель XF 105.410, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричеп н/пр - цистерна - Е, марка LDS, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що підтверджується Актами прийому-передачі транспортного засобу від 11.05.2018 №4086 та №9822.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, відповідач свої зобов`язання з оплати об`єктів оренди належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 520771,09 грн.

Відповідно до пункту 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як зазначає позивач, заборгованість ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" склала 714 307,09 грн, з розрахунку Товариством 93 040,00 грн в місяць за користування предметами оренди в період з 11 травня 2018 по січень 2019 років.

В той же час, як вбачається з наявних в матеріалах справи виписок з банківського рахунку відповідач частково оплатив орендні платежі на суму 193536,00 грн ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" за Договорами №4086 і №9822, а саме: 11.05.2018 сплачено 20000,00 грн; 15.05.2018 сплачено 60000,00 грн; 27.06.2018 сплачено 16768,00 грн; 02.07.2018 сплачено 48384,00 грн; 25.07.2018 сплачено 10000,00 грн; 26.07.2018 сплачено 5 000,00 грн; 27.07.2018 сплачено 5000,00 грн; 06.08.2018 сплачено 28 384,00 грн.

Таким чином, як заначив позивач, заборгованість ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" виникла за період з травня 2018 по січень 2019 і станом на 01.02.2019 складає 520 771,09 грн (714307,09 нарахована сума - 19 536,00 грн сплачених коштів).

В той же час, як вбачається з нотаріально посвідчених пояснень водія ОСОБА_1 , який був працівником позивача, останній залишив транспортний засіб після рейсу, 15-18.08.18, на стоянці по вул.Високовольтній 8/9 в Києві, на місці де зазвичай зберігається цей транспорт, ключі та документи на тягач та автоцистерну він тримав у себе з 15.08.18 по 08.10.18 до моменту звільнення та лишив їх в кабіні тягача.

В подальшому, відповідно до нотаріально посвідчених пояснень виконавчого директора позивача Сербула І.В., останнім в кінці жовтня - початку листопада 2018 було проведено реєстраційні дії в Сервісному центрі МВС, а транспорт знаходився на стоянці по вул.Високовольтній 8/9 в Києві на місці де зазвичай зберігається.

Реєстраційні дії проводились за участю працівників Сервісного центру МВС, які оглядали майно в місці його знаходження.

Зазначене свідчить про відкритий доступ позивача до об`єкту оренди.

Таким чином, предмет оренди не вибував з володіння позивача та йому було достеменно відомо про його місцезнаходження. Він не був позбавлений можливості запросити відповідача для огляду, а за відмови останнього зафіксувати стан ТЗ з незалежним спеціалістом на спеціалізованій СТО, користуватись ним на свій власний розсуд з дня розірвання договору.

04 вересня 2018 року ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" листами №№ 0409-01 і 0409-02 повідомлено позивача про розірвання Договорів № 4086 і №9822 від 02.05.2018 в односторонньому порядку з 01 вересня 2018 року. У листі відповідач вимагав від Товариства надіслати на його адресу підписаний Акт прийому-передачі повернення предметів оренди.

Крім того, 04.09.2018 ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" претензіями №№ 0409-01/01 і 0409-02/02 вимагало у Товариства сплатити штраф у розмірі 50% орендної плати протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання претензії, в зв`язку з порушенням умов 8.1 Договору.

25 вересня 2018 року ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" листами № 2509-01 і №2509-02 повідомило Товариство про необхідність підписання Додаткової угоди про розірвання Договорів оренди та примірника Акту прийому-передачі повернення предмета оренди з подальшим надсиланням вищевказаних документів на свою адресу(відповідача).

Пунктом 6.4.4 визначено, що орендар має право розірвати Договір оренди, письмово повідомивши про це Орендодавця до 10 числа поточного місяця, що передує місяцю, в якому Орендар має намір розірвати Договір.

Таким чином, з урахуванням п. 6.4.4 Договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що договори є розірваними достроково з 01.10.2018.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо виключення з розрахунку період з 01.10.2019 по січень 2019. Таким чином, у відповідача виник обов`язок щодо сплати за об`єкти оренди з травня по вересень. При цьому, з розрахунку позивача вбачається нарахування орендної плати за травень в розмірі 60025,80 грн (за 20 днів).

З огляду на викладене заборгованість відповідача, за період з травня по вересень становить 432185,80 грн.

Враховуючи часткову сплату відповідачем орендної плати, колегія суддів дійшла висновку, що до стягнення підлягає сума в розмірі 238649,80 грн (432185,80 грн - 193536,00 грн).

Щодо посилання апелянта на акти звірки взаємних розрахунків, колегія суддів зазначає наступне.

В постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою, відповідно до вимог чинного законодавства, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що первинними документами (банківськими виписками), наявними в матеріалах справи підтверджується оплата відповідачем орендних платежів на суму 193536,00 грн, в той час, як заборгованість відповідача становить 432185,80 грн, колегія суддів не приймає надані відповідачем акти звірки взаємних розрахунків, в якості підтвердження наявності заборгованості в розмірі 16134,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 по справі №910/3084/19 підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Частиною 11 встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат

Так, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної в розмірі 3579,75 грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. При цьому, судовий збір за подання апеляційної скарги, з врахуванням її часткового задоволення, підлягає стягненню з позивача в розмірі 2598,79 грн.

З огляду на положення частини 11 ст 129 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про покладання витрат по сплаті судового збору на відповідача в розмірі 980,96 грн (3579,75 грн - 2598,79 грн).

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги причини виникнення спору та ускладнення, що виникли під час його розгляду судом, викликані недобросовісними діями самих учасників правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про залишення таких витрат на сторонах.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" задовольнити частково.

2.Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 по справі №910/3084/19.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1.Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірекс Енерджі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" про розірвання договорів оренди транспортного засобу від 02.05.2018 №4089 та від 02.05.2018 №9822 укладених ТОВ "Вірекс Енерджі" і ТОВ "СП ОІЛ ТРЕЙД" та стягнення заборгованості в сумі 520771,09 грн.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ОІЛ ТРЕЙД" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 5, оф. 1, код 41708627) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вірекс Енерджі" (61082, м. Харків, просп. Московський, 142, код 40281969) заборгованість в розмірі 238649 (двісті тридцять вісім тисяч шістсот сорок дев`ять) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 96 коп.

3.В решті позову відмовити.»

4.Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

5.Справу №910/3084/19 передати до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна