РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2020Справа № 910/16673/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/16673/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Нова Лінія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер-Центр"

про стягнення 7478,28 грн

без виклику учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Нова Лінія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер-Центр" про стягнення 7478,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором №212110 про надання маркетингових послуг від 26.03.2015, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 3787,29 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 2391,39 грн, 10% річних - 717,60 грн та інфляційні втрати в розмірі 582,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16673/19 від 02.12.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Нова Лінія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер-Центр" про стягнення 7478,28 грн. залишено без руху.

19.12.2019 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з документами на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.12.2019.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.12.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська), буд. 160, літера Б.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі від 20.12.2019 був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за закінченням терміну зберігання" вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на дату винесення рішення від позивача не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 між Приватним акціонерним товариством «НОВА ЛІНІЯ» (за договором - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальність «ОСТЕР-ЦЕНТР» ( за договором - замовник) було укладено Договір № 212110 про надання маркетингових послуг (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач зобов`язувався надавати відповідачу маркетингові послуги стосовно способів та методів реалізації непродовольчих товарів та послуг по стимулюванню збуту товарів відділу (направлення) « 10-Сад, город», які постачались, постачаються або плануються в майбутньому до постачання відповідачем через торговельну мережу позивача, а відповідач зобов`язався своєчасно прийняти такі послуги та оплатити їх відповідно до умов Договору.

30.12.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду про зміну умов Договору про надання маркетингових послуг № 212110 від 26.03.2015.

Відповідно до п. 4.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016) оплата за даним Договором здійснюється відповідачем щомісячно на підставі рахунків, які готуються позивачем. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання рахунку. У випадку не отримання рахунку від позивача до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідач зобов`язаний особисто звернутись до позивача з метою отримання зазначеного документу та вжити всіх заходів для здійснення повної та своєчасної оплати.

Відповідно до п. 5.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016), сторони погодили, що рахунки, Акти здач і прийняття послуг складаються та надсилаються Виконавцем, як правило, в електронному вигляді із використанням ПЗ M.E.DOC», та підписуються Сторонами із застосуванням електронно-цифрового підпису (відповідно до вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» №852-IV від 22.05.2003 року).

Згідно п. 5.2. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016) визначено, що у випадку надсилання виконавцем рахунків, Актів здачі-прийняття послуг із використанням ПЗ «M.E.DOC», підтвердженням їх отримання замовником є набуття документом статусу «Доставлено контрагенту», який зазначається у протоколі перевірки такого документу, сформованого ПЗ «M.E.DOC» із зазначенням дати і часу набуття документом такого статусу. У разі виникнення в подальшому спорів стосовно дати отримання електронного документу замовником, датою і часом отримання такого електронного документу вважаються дата і час, зазначені у протоколі перевірки такого документу, сформованого ПЗ «M.E.DOC» у статусі «Доставлено контрагенту».

Відповідно до п. 5.2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016) визначено, що у випадку набуття документом статусу «Доставлено контрагенту» виконавець не зобов`язаний направляти такий документ у паперовому вигляді. У випадку не набуття вказаного статусу Виконавець надсилає такий документ у порядку, визначеному у п.п.5.1.1.

Згідно п. 5.6. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016) визначено, що у випадку надсилання виконавцем Актів здачі-прийняття послуг із використанням ПЗ «M.E.DOC», Сторони погодили, що послуги за Договором вважаються наданими та прийнятими після підписання Актів здачі-прийняття послуг електронним підписом та засвідчення електронною печаткою з боку Замовника та Виконавця, та отримання документом статусу «Затверджено контрагентом» (з урахуванням вимог п. 5.7. Договору). Датою і часом підписання Акту здачі-прийняття є дата і час набуття цим документом статусу «Затверджено контрагентом», що зазначений у протоколі перевірки цього документу, сформованого ПЗ «M.E.DOC». У випадку надсилання виконавцем Актів здачі-прийняття послуг іншим способом, передбаченим Договором, послуги за Договором вважаються наданими та прийнятими після підписання Актів здачі-прийняття послуг Замовником (з урахуванням вимог п. 5.7. Договору).

Так, відповідно до п.5.7. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016) визначено, що замовник зобов`язаний підписати Акт здачі-прийняття послуг, направлений замовнику в порядку, вказаному у п.п.5.1.1., протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання від виконавця, або в той же термін надати вмотивовану відмову від підписання Акту здачі-прийняття послуг. У випадку надсилання виконавцем Акту здачі-прийняття послуг із використанням ПЗ «M.E.DOC», замовник зобов`язаний підписати Акт здачі-прийняття послуг із застосуванням електронно-цифрового підпису (відповідно до вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» № 852-IV від 22.05.2003 року) протягом 2 (двох) робочих днів з дня отримання документу, не враховуючи дати відправки, або у цей же термін викласти вмотивовану відмову в електронному вигляді (в квитанції до цього документу). У разі отримання Акту здачі-прийняття послуг замовником у інший спосіб, мотивована відмова направляється замовником тим же способом та у строки, передбачені даним пунктом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не оплатив надані позивачем послуги за лютий 2017 року та травень 2018 року.

Так, згідно Акту здачі-приймання послуг (за лютий 2017 р.) БУ - 0024157 від 28.02.2017 відповідач мав оплатити послуги у розмірі 1 982,20 грн.

Відповідно до-роздруківки з ПЗ «M.E.DOC» рахунок № БУ-00022266 від 28.02.2017 було доставлено Відповідачу 14.03.2017, що підтверджується роздруківкою з ПЗ «M.E.DOC» про отримання рахунку залученою до матеріалів справи.

Оскільки Відповідач протягом тривалого часу не здійснював оплату, Позивач направив Акт БУ-0024157 від 28.02.2017 поштою, який відповідач отримав 02.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до позовної заяви.

Листом від 31.05.2018 за вих. № 143, який відповідач отримав 20.06.2018, позивач повідомив відповідача про частковий залік зустрічних вимог на суму 560,18 грн.

Отже, борг згідно Акту здачі-приймання послуг (за лютий 2017 р.) БУ-0024157 від 28.02.2017 та рахунку № БУ-00022266 від 28.02.2017 після здійснення заліку зустрічних вимог становить 1422,02 грн.

Крім того, згідно Акту здачі-приймання послуг (за травень 2018 р.) БУ-00074360 від 31.05.2018 з відміткою «Доставлено контрагенту», роздрукованого з ПЗ «М.E.DOC» відповідач мав сплатити послуги у розмірі 2365,27 грн.

Відповідно до роздруківки з ПЗ «М.Е.БОС» рахунок БУ-00074318 від 31.05.2018 було доставлено 14.06.2018 з відміткою «документ не прийнято контрагентом».

Відповідно до умов п. 5.7., 5.8. Договору (в редакції Додаткової угоди від 30.12.2016) в разі не згоди з отриманими рахунками та актами Відповідач мав право надіслати вмотивовану відмову від їх прийняття та підписання.

Станом на дату подання позовної заяви від відповідача вмотивованих відмов від підписання Акту здачі-приймання послуг (за травень 2018 р.) БУ-00074360 від 31.05.2018 р. та рахунку № БУ- 00074318 від 31.05.2018 р. не надходило.

Відповідно до роздруківки з ПЗ «М.E.DOC» Акт здачі-приймання послуг (за травень 2018 р.) БУ-00074360 від 31.05.2018 р. отримано контрагентом 20.06.2018.

Отже, позивачем було направлено у спосіб, визначений договором, а відповідачем отримані рахунки та Акти здачі-прийняття послуг.

Таким чином, враховуючи положення п. 4.1. договору (через 5 календарних днів після отримання рахунку), у відповідача з`явився безумовний обов`язок оплатити послуги за лютий 2017 року та травень 2018 року в загальному розмірі 3787,29 грн.

26.03.2019 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу за вих. № 69 від 25.03.2019 про сплату боргу в загальному розмірі 3787,29 грн., яку останній отримав 28.03.2019. Проте, відповідач вимогу позивача не задовольнив та відповіді не надіслав, у в зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у спосіб, визначений договором, отримав рахунки та Акти здачі-прийняття послуг за лютий 2017 року та травень 2018 року, заперечень або зауважень щодо обсягу наданих позивачем послу останньому не направив.

Таким чином, судом, встановлено, що позивачем надано відповідачу послуг на загальну суму 4347,47 грн, які прийняті відповідачем без зауважень та заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 4.1. Договору відповідач зобов`язаний був здійснити оплату не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взятих на себе за договором зобов`язань та надані позивачем послуги у лютому 2017 року та травні 2018 року не оплатив.

Водночас, позивачем здійснено зарахування зустрічних вимог на суму 560,18 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, на день розгляду справи за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 3787,29 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 3787,29 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення строків виконання грошового зобов`язання пеню в сумі 2391,39 грн, 10% річних - 717,60 грн та інфляційні втрати в розмірі 582,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно п. 6.1. Договору за порушення терміну оплати, визначеного п. 4.1. Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який сплачується пеня та яка нараховується від суми заборгованості, за кожен день прострочення виконання своїх зобов`язань, а також додатково 10 % річних (від суми заборгованості) за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.3. Договору визначено, що нарахування та сплата пені за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за цим Договором здійснюється без обмеження певним строком, протягом усього періоду від дня, коли грошові зобов`язання повинні були виконані, до дня їх фактичного виконання на користь Виконавця.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2391,39 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат і 10% річних, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором в частині оплати отриманих послуг.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер-Центр" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе (Кирилівська), буд. 160, літера Б; ідентифікаційний код 35489289) на користь Приватного акціонерного товариства "Нова Лінія" (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, смт. Чабани, Одеське шосе, 8; ідентифікаційний код 30728887) заборгованість в сумі 3787 грн. 29 коп., пеню - 2391 грн. 39 коп., 10% річних - 717 грн. 60 коп., інфляційні втрати в розмірі 582,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.02.2020.

Суддя А.І. Привалов