ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2020 р. Справа№ 910/13843/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.02.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019

у справі № 910/13843/19 (головуючий суддя - Марченко О.В.)

за позовом Антимонопольного комітету України

до Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт"

про стягнення 3 202 735 грн. штрафу і 3 202 735 грн. пені,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 повернуто Приватному підприємству "ОККО-Бізнес Контракт" заяву про забезпечення доказів у справі №910/13843/19.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" не надало докази сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, що суперечить 111 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 у справі № 910/13843/19 скасувати і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що повернувши заяву про забезпечення доказів, суд першої інстанції позбавив Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" можливості в повному обсязі та на рівних умовах з іншою стороною у справі представити свою позицію під час розгляду справи у суді, оскільки в чинному законодавстві України відсутнє визначення розміру судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві зазначає, що ухвала суду прийнята при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що суд першої інстанції правомірно повернув заяву про забезпечення доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 111 Господарського процесуального кодексу та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір, ставка якого становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 справу № 910/13843/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 у справі №910/13843/19 та справу призначено до розгляду на 05.02.2020.

Явка представників сторін

Відповідач у судове засідання, призначене на 05.02.2020, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, та враховуючи відсутність заперечень представника позивача про розгляд справи у його відсутність, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 05.02.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" 3 202 735 грн. штрафу, накладеного на відповідача рішенням АМК від №315-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №128-26/13/102-17 (далі - рішення №315-р), та 3 202 735 грн. пені, нарахованої за невиконання рішення №315-р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням №315-р на Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" накладено штраф у сумі 3 202 735 грн. за вчинення порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", проте відповідач штраф не сплатив. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача 3 202 735 грн. штрафу та 3 202 735 грн. пені.

06.12.2019 відповідач подав до Господарського суду міста Києва суду заяву про забезпечення доказів у справі шляхом витребування у позивача розрахунку суми штрафу, накладеного на Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт" рішенням №315-р та документів на підтвердження розрахунку суми такого штрафу.

В обґрунтування заяви відповідач вказав, що у рішенні Антимонопольного комітету України №315-р не приведено розрахунку суми штрафу та не наведена аргументація розрахунку розміру штрафу, накладеного на відповідача. В тексті рішення №315-р не наведено методику розрахунку штрафу, які дані бралися до уваги та якими доказами вони підтверджувалися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 повернуто Приватному підприємству "ОККО-Бізнес Контракт" заяву про забезпечення доказів у справі №910/13843/19.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з частиною З статті 111 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір").

Пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову юридичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1921 грн.

Отже, позивач за заяву про забезпечення доказів мав сплатити судовий збір у розмірі 960,50 грн.

Однак, з матеріалів оскарження справи вбачається, що заявник не додав докази сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, що суперечить статті 4 Закону України "Про судовий збір" та статті 111 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення доказів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 у справі № 910/13843/19 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 у справі № 910/13843/19 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 у справі № 910/13843/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 у справі № 910/13843/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Приватне підприємство "ОККО-Бізнес Контракт".

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/13843/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно зі статтею 255, пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.02.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім