ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.01.2020 Справа № 920/618/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду, справу №920/618/18

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, м. Запоріжжя, 69002, код 24510970),

до відповідача Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (вул. Рябошапка, буд. 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код 12602750),

про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно договору № 860-17 від 12.09.2017 в сумі 1393114,56 грн., пені в сумі 301489,41 грн., інфляційних втрат в сумі 92149,79 грн. та 3% річних в сумі 31883,62 грн.,

та

за зустрічним позовом Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (вул. Рябошапка, буд. 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, код 12602750)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, м. Запоріжжя, 69002, код 24510970),

про стягнення 53663 грн. 41 коп. штрафних санкцій по договору № 860-17 від 12.09.2017,

за участю представників сторін в режимі відеоконференції:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом):

Рибець В.М. (член виконавчого органу, довіреність № 7117 від 18.12.2019),

У судовому засіданні, розпочатому 24.01.2020, оголошувалась перерва до 31.01.2020.

Cуть спору: рішенням Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/618/18 (суддя Коваленко О.В.) провадження у справі в частині стягнення з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 1356713,51 грн. основного боргу закрито. Позов ТОВ "Промелектроніка" до ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно договору №860-17 від 12.09.2017 в сумі 1393114,56 грн., пені в сумі 301489,41 грн., інфляційних втрат в сумі 92149,79 грн. та 3% річних в сумі 31883,62 грн. задоволено частково. Зустрічний позов ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до ТОВ "Промелектроніка" про стягнення 53663,41 грн. штрафних санкцій по договору № 860-17 від 12.09.2017 задоволено частково. Стягнуто з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 363157,81 грн. заборгованості по договору №860-17 від 12.09.2017 та 38918 грн. 29 коп. судових витрат. В задоволенні позовних вимог ТОВ "Промелектроніка" в частині стягнення з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" 49449,75 грн. пені відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення з ТОВ "Промелектроніка" 14940,14 грн. пені, 25615,89 грн. 8% штрафу, 192,12 грн. пені 0,3% - відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі № 920/618/18 змінено, викладено резолютивну частину в наступній редакції: "Провадження у справі №920/618/18 в частині стягнення з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 1356713,51 грн. основного боргу закрито. Позов ТОВ "Промелектроніка" до ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно з договором від 12.09.2017 № 860-17 в сумі 1393114,56 грн., пені в сумі 301489,41 грн., інфляційних втрат в сумі 92149,79 грн. та 3% річних в сумі 31883,62 грн. задоволено частково. Зустрічний позов ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до ТОВ "Промелектроніка" про стягнення 53663,41 грн. штрафних санкцій згідно з договором від 12.09.2017 № 860-17 задоволено частково. Стягнуто з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 410 296,47 грн. заборгованості, 12000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 453518 грн. судового збору за подання позовної заяви. В задоволенні зустрічних позовних вимог ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до ТОВ "Промелектроніка" про стягнення 14940,14 грн. 0,1% пені та 25615,89 грн. 8% штрафу за порушення строків поставки; 192,12 грн. 0,3% пені за поставку неякісного товару - відмовити". Стягнуто з ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь ТОВ "Промелектроніка" 1060,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2019 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" та Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/618/18 скасовано.

Справу № 920/618/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.

Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 справу призначено судді Котельницькій В.Л.

Ухвалою суду від 09.08.2019 підготовче засідання у справі призначено на 12.09.2019 та встановлено сторонам строки для подання до суду заяв по суті справи.

28.08.2019 до суду надійшов відзив на первісну позовну заяву, позовні вимоги відповідач визнає частково, в частині стягнення 71335,10 грн., з яких 62518,40 грн. пені та 8816,70 грн. - 3% річних.

Позивач за первісним позовом надіслав на адресу суду відповідь на відзив, первісні позовні вимоги підтримує та просить суд відхилити доводи відповідача за первісним позовом.

11.09.2019 до суду надійшли заперечення відповідача за первісним позовом, доводи позивача за первісним позовом вважає такими, що не спростовують обставин, викладених у відзиві на первісний позов.

Ухвалою суду від 12.09.2019 відкладено підготовче засідання на 08.10.2019; встановлено сторонам додаткові строки для подання заяв по суті справи щодо зустрічних позовних вимог.

16.09.2019 до суду від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічний позов, у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Промелектроніка» просить відмовити.

Від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій сторона наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог.

08.10.2019 до суду надійшло клопотання ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» № 5364 від 04.10.2019 про призначення експертизи, у якому сторона просить суд призначити у справі комп`ютерно-технічну експертизу для доведення факту наявності та змісту електронної переписки між сторонами з приводу поставки товару неналежної якості за спірним договором.

Ухвалою суду від 08.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів - до 07.11.2019 та відкладено підготовче засідання та розгляд клопотання відповідача за первісним позовом про призначення експертизи у справі №920/618/18 в режимі відеоконференції на 07.11.2019.

Позивач за первісним позовом подав наступні документи:

1) заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов (вх № 8563 від 21.10.2019);

2) заперечення (вх № 8915 від 04.11.2019) на клопотання відповідача за первісним позовом про призначення експертизи, відповідно до якого просить суд відмовити Державному підприємству "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" в задоволенні клопотання про призначення експертизи;

3) клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (вх № 8565 від 21.10.2019), згідно з яким просить суд у разі задоволення зустрічного позову Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 860-17 від 12.09.2017 зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) до 2000,00 грн.

Ухвалою від 07.11.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про призначення експертизи; закрив підготовче провадження та призначив справу № 920/618/18 до розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом у вступному слові підтримав первісний позов та наполягав на його задоволенні. Також представник підтвердив факт часткової сплати відповідачем за первісним позовом суми заборгованості.

Представник відповідача за первісним позовом підтримав заперечення, викладені у відзиві на первісний позов, заперечував проти стягнення суми основної заборгованості та просив зменшити суму штрафних санкцій.

Представник позивача за зустрічним позовом у вступному слові підтримав зустрічний позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача за зустрічним заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача за зустрічним позовом підтримав раніше подане клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 2000,00 грн.

Представник позивача за зустрічним позовом проти задоволення клопотання про зменшення штрафних санкцій заперечував.

Представник позивача за первісним позовом підтримав заяву про стягнення 14000 грн витрат на професійну правничу допомогу та зазначив, що ним буде подана додаткова заява про додаткові витрати на правничу допомогу, понесені при новому розгляді зазначеної справи.

Представник відповідача за первісним позовом підтримав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Представниками сторін були надані пояснення з приводу обставин, на які вони посилались у поданих до суду заявах по суті справи.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив:

12.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (постачальник) та Держаним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (покупець) укладено договір №860-17 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язується передати, а відповідач - прийняти й оплатити продукцію, вказану у додатку 1 до договору (далі - продукція), на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що кількість, номенклатура продукції вказується в додатку 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору.

Зі змісту п.2.2 договору вбачається, що відповідач має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всієї або частини продукції шляхом направлення позивачу відповідного повідомлення з переліком продукції, від поставки якої він відмовляється, не пізніше, ніж за 10 днів до дати поставки продукції. З моменту відправлення покупцем постачальникові повідомлення про відмову від придбання всієї або частини продукції, даний договір втрачає чинність у частині, що стосується продукції, зазначеної в повідомленні про відмову, але зберігає чинність у частині продукції, не зазначеної в повідомленні.

Згідно з п.3.1 договору поставка продукції здійснюються однією партією на умовах поставки DDP м. Конотоп, склад «Нова пошта» відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Відповідно до п.3.2 договору строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі.

У пункті 4.1 договору вказано, що поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у додатку №1 і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою продукції. Загальна вартість договору на момент його укладання складає 1 394 554,56 грн, у тому числі ПДВ в сумі 232 425,76 грн.

Згідно специфікації 1 (додаток №1) до договору відповідачу поставляється продукція: підшипник 2007113 (1 категорія) ЕТУ 100/3, рік випуску не раніше 2012 року або з відміткою про переконсервацію у кількості 40 одиниць на суму 93 600,00 грн без ПДВ; підшипник 2ШС17К (1 категорія) ДСТУ 3635-78, рік випуску не раніше 2012 року або з відміткою про переконсервацію у кількості 6 одиниць на суму 1200,00 грн без ПДВ; підшипник 3286848 Д (1 категорія) ЕТУ 100/1, рік випуску не раніше 2012 року або з відміткою про переконсервацію у кількості 20 одиниць на суму 1067328,80 грн без ПДВ, а всього продукції на загальну суму 1 394554,56 грн.

Згідно з п.п. 5.1-5.3 договору оплата відповідачем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка). Оплата здійснюється наступним чином: 100% від вартості продукції - протягом 10 робочих днів з дати поставки відповідної продукції на підставі виставленого рахунку та проведення вхідного контролю на підприємстві відповідача. Датою оплати продукції вважається дата списання коштів з поточного рахунку відповідача.

Відповідно до пункту 6.1 Договору сторони домовились, що до відносин за договором застосовуються Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6; Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 (далі - Інструкція П-7). Сторони зобов`язуються провести приймання продукції за кількістю і якістю відповідно до вказаних нормативних актів. Приймання продукції за кількістю і якістю повинне проводитися сторонами також у точній відповідності до стандартів, технічних умов та інших нормативних актів, що регулюють таке приймання.

За змістом п. 6.2. Договору передання продукції неналежної якості, не у встановленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та договором. У разі поставки продукції неналежної якості постачальник зобов`язується замінити її на продукцію належної якості протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги про заміну.

Відповідно до п. 6.4 договору приймання покупцем продукції за кількістю і якістю не позбавляє покупця права у встановленому порядку пред`являти постачальникові претензії у зв`язку з недоліками поставленої продукції, які будуть виявлені пізніше.

Згідно з пунктом 6.5 Договору остаточне прийняття продукції здійснюється з оформленням видаткової накладної та товарно-транспортної накладної.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку продукції на загальну суму 1 522 634,02 грн, а відповідач - прийняв її, що підтверджується: видатковими накладними, які підписані сторонами без зауважень та заперечень від 17.09.2017 № РН-0002995 на суму 624 637,82 грн, від 27.09.2017 № РН-0003106 на суму 64 039,73 грн, від 03.10.2017 № РН-0003188 на суму 64 039,73 грн, від 17.10.2017 № РН-0003302 на суму 129 519,46 грн, від 23.10.2017 № РН-0003386 на суму 384 238,37 грн, від 23.11.2017 № РН-0003723 на суму 64 039,73 грн, від 21.12.2017 № РН-0004182 на суму 192 119,18 грн; експрес-накладними перевізника «Нова пошта» від 27.09.2017 №0688, від 03.10.17 № 9142 , від 23.10.2017 № 0606 , № 0001 , № 3067 , від 23.11.2017 №9510.

В подальшому відповідач повернув продукцію на загальну суму 129 519,46 грн, в результаті чого сума боргу зменшилась до 1393114,56 грн.

17.08.2017 позивач виписав відповідачеві рахунок-фактуру №СФ-0001963 на оплату 1 394 554,56 грн за поставлену продукцію.

06.08.2018 позивач направив відповідачеві претензію про сплату боргу, в т.ч. за договором №860-17.

Факт наявності заборгованості станом на день звернення з позовом до Господарського суду Сумської області (07.08.2018) підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків від 11.05.2018 між позивачем та відповідачем, складений на підставі п.5.8 договору, належним чином підписаний представниками сторін.

У той же час в матеріалах справа міститься копія платіжного доручення №3991 від 22.08.2018 на суму 1356713,51 грн, яке свідчить про часткову оплату відповідачем заборгованості за отриману продукцію.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач частково сплатив за поставлену продукцію в сумі 1 356 713,51 грн, про що свідчить платіжне доручення від 22.08.2018 №3991 (т.1 а.с.206).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що письмовими матеріалами справи підтверджується оплата відповідачем частини основного боргу у розмірі 1356713,51 грн згідно платіжного доручення № 3991 від 22.08.2018, провадження у справі № 920/618/18 в цій частині суд закриває на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Таким чином судом встановлено, що несплаченим залишився борг в сумі 36401,05 грн.

У розділі 7 договору № 860-17 від 12.09.2017 сторони погодили відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Так, за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (пункт 7.1 договору).

Відповідно до пункту 7.2 договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 7.3 Договору у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 8% від вартості непоставленої в строк продукції за кожен факт порушення. У випадку порушення строків поставки більше ніж на 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати продукції, а також вимагати повернення раніше сплачених за продукцію коштів, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту одержання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, зазначену у даному договорі, при цьому на весь період, починаючи з дати отримання авансового платежу до дати його повернення на суму авансового платежу нараховується процент у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з умовами п. 7.4 Договору у випадку поставки продукції неналежної якості постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості.

У п. 7.5 сторони договору погодили, що у випадку порушення строків виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, про допоставку, доукомплектування, заміну продукції, про відшкодування покупцеві всіх понесених ним видатків і збитків, пов`язаних з поставкою продукції неналежної якості (у т.ч. видатків зі зберігання, транспортування, утилізації всієї або частини продукції, усунення недоліків, оплати послуг незалежної експертної організації та ін.) постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 0,3% від вартості невідповідної продукції (невідшкодованих покупцеві видатків, збитків) за кожен день прострочення. До виконання постачальником зазначених вимог покупець має право відмовитись від подальшого приймання й оплати продукції, а також вимагати повернення раніше сплачених за продукцію коштів, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту одержання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, зазначену у договорі.

Пунктом 7.6 Договору визначено, що неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

У пункті 5.5 Договору передбачено, що неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем видатки й збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному даним договором і чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в однобічному безумовному порядку (у тому числі після закінчення строку дії даного договору) із суми, що підлягає оплаті постачальникові шляхом відправлення постачальникові відповідного повідомлення із вказівкою суми неустойки, розрахунків видатків і збитків. Утримання неустойки, видатків і збитків не спричиняє зміни ціни продукції.

Причиною виникнення спору за первісним позовом стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» на користь ТОВ «Промелектроніка» 1393114,56 грн - основного боргу за поставлений товар, 301489,41 грн пені, 92149,79 грн інфляційних втрат, 31883,62 грн - 3% річних.

Причиною виникнення спору за зустрічним позовом стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з ТОВ «Промелектроніка» на користь ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» 53663,41 грн штрафних санкцій (з яких 14940,14 грн 0,1% пені та 46223,80 грн 8% штрафу за порушення строків поставки продукції, 2996,63 грн 0,3% пені та 25903,89 грн 20% штрафу за поставку неякісної продукції, з урахуванням утриманої в односторонньому порядку суми основного боргу у розмірі 36401,05 грн) у зв`язку з порушенням ТОВ «Промелектроніка» умов Договору в частині строків поставки товару та поставки продукції неналежної якості.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема, шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо позовних вимог за первісною позовною заявою, суд дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступних висновків.

Причиною виникнення спору між сторонами з приводу виконання договору поставки від 12.09.2017 №860-17 є різне тлумачення його умов стосовно визначення розміру окремої партії продукції та порядку розрахунків за поставлений товар.

Позивач за первісним позовом вважає, що партією є продукція, поставлена за окремим товаросупровідним документом - видатковою накладною та стверджує, що оплату поставленої продукції згідно приписів пункту 5.2. договору відповідач мав здійснити окремо по кожному факту поставки після оформлення кожної видаткової накладної.

Відповідач, у свою чергу, тлумачить умови пунктів 3.1 та 5.2 договору по-іншому, стверджуючи, що оскільки розмір кожної партії продукції, яка підлягала поставці, сторонами зафіксовано у Специфікації і лише після виконання зобов`язання позивача щодо поставки партії продукції у повному обсязі у відповідача виникало зобов`язання з оплати/остаточного розрахунку у встановлений договором строк.

Відповідно до пункту 3.1 договору поставка продукції здійснюється однією партією.

Відповідно до умов пункту 5.2 договору оплата здійснюється протягом 10 робочих днів з дати поставки відповідної продукції на підставі виставленого рахунку та проведення вхідного контролю на підприємстві покупця.

Між сторонами у справі підписано одну Специфікацію, а відповідачем виписаний один рахунок на суму 1394554,56 грн.

Таким чином, суд вважає, що обсяг однієї Специфікації становить партію продукції, яка може поставлятися частинами з оформленням на кожну поставку видаткової накладної, яка фіксує остаточне приймання продукції в межах партії.

Кожна окрема поставка товару з оформленням видаткової накладної не є самостійною партією, а здійснюється в межах однієї Специфікації. При цьому Специфікація підписується не на кожну фактичну поставку товару, а на всю партію згідно заявки.

Таким чином розрахунок за отриманий товар повинен здійснюватися після поставки всієї партії продукції за конкретною Специфікацією, а 10 денний строк остаточного розрахунку слід обраховувати від дати останньої видаткової накладної, згідно з якою відбулась повна поставка партії товару.

Суд, враховуючи умови пункту 3.2 Договору, а також з огляду на те, що Договір підписаний 12.09.2017, зазначає, що ТОВ «Промелектроніка» повинно було поставити товар покупцю у місто Конотоп на склад «Нова пошта» однією партією у строк до 23.10.2017 (включно).

Відповідно до п. 6 Інструкції П-7, використання якої при прийманні продукції сторони погодили у пункті 6.1 договору № 860-17 від 12.09.2017, приймання продукції за якістю та комплектністю здійснюється на складі одержувача в наступні строки: а) при Іногородній поставці - не пізніше 20 днів, а продукції яка швидко псується - не пізніше 24 годин після видачі продукції органом транспорту або її надходженням на склад одержувача при доставці продукції постачальником або при її вивезенні одержувачем.

Відповідно до Додатку №1 до Договору продукція складалась з трьох найменувань:

1. Підшипник 2007113 (1 категорія) ЕТУ100/3 у кількості 40 шт. за ціною 2340,00 грн без ПДВ на суму 93600,00 грн без ПДВ;

2. Підшипник 2ШС17К (1 категорія) ГОСТ 3636-78 у кількості 6 шт. за ціною 200,00 грн без ПДВ на суму 1200,00 грн без ПДВ;

3. Підшипник 3286848 Д (1 категорія) ЕТУ100/1 у кількості 20 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 1067328,80 грн. без ПДВ; а всього на загальну суму 1394554,56 грн з ПДВ.

У свою чергу, позивач здійснив поставку продукції частково: за видатковою накладною від 18.09.2017 №РН-0002995 були поставлені підшипники 2007113 ЕТУ100/3 у кількості 40 шт. за ціною 2340,00 грн без ПДВ на суму 93600,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 8 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 426931,52 грн без ПДВ; всього на загальну суму 624637,82 грн.

Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 було повернуто за накладною від 02.10.2017 №533 на підставі вимоги про заміну від 02.10.2017 №2197е, яка була направлена на електронну адресу позивача за первісним позовом р 02.10.2017.

За видатковою накладною від 27.09.2017 №РН-0003106 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 64039,73 грн з ПДВ.

За видатковою накладною від 03.10.2017 №141-0003188 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 64039,73грн з ПДВ.

За видатковою накладною від 17.10.2017 №Р11-0003302 були поставлені підшипники 2ШС17К у кількості 6 шт. за ціною 200,00 грн без ПДВ на суму 1200,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 2 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 106732,88 грн без ПДВ; всього на суму 129519,46 грн з ПДВ.

У зв`язку з невідповідністю номенклатурного номеру виробів паспорту шість підшипників марки 2ШС17К на суму 1440,00 грн були повернуті за накладною від 15.11.2017 № 636 на підставі вимоги про заміну від 13.11.2017 № 2641е, яка була направлена на електронну адресу позивача р 13.11.2017.

За видатковою накладною від 23.10.2017 №РП-0003386 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 6 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 320198,64 грн без ПДВ. Всього на суму 384238,37 грн з ПДВ. На склад «Нова пошта» в м. Конотоп продукція надійшла 24.10.2017, що підтверджується експрес-накладною від 23.10.2017 №0001.

Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 було повернуто за накладною від 21.11.2017 №649 на підставі вимоги про заміну від 02.11.2017 №2540е, яка була направлена на електронну адресу позивача р 02.11.2017.

За видатковою накладного від 23.11.2017 №РН-0003723 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ100/1 за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 64039,73 грн з ПДВ. На склад «Нова пошта» в м. Конотоп продукція надійшла 24.11.2017, що підтверджується експрес-накладною від 23.11.2017 №9510.

За видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 3 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 160099,32 грн з ПДВ. Всього на 192119,18 грн. На склад «Ін Тайм» в м. Конотоп продукція надійшла 26.12.2017, що підтверджується Декларацією про прийняття вантажу від 21.12.2017 №.

Таким чином продукція позивачем за первісним позовом була поставлена не у повному обсязі (підшипники 2ШС17К в кількості 6 шт. не були взагалі поставлені).

Відповідно до умов п.7.3 договору, у випадку порушення строків поставки більш ніж на 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати продукції. Пунктом 7.5 Договору передбачено право покупця відмовитися від подальшого приймання й оплати продукції до виконання постачальником вимог по заміні неякісної продукції.

Відповідно до ч.2 ст. 678 Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець мас право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 615 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона мас право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Керуючись вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України та умовами договору відповідачем за первісним позовом було направлено повідомлення від 23.04.2018 №1532 про відмову від подальшого приймання продукції, яка не була замінена, яке було вручене позивачу 02.05.2018.

Відтак саме з цієї дати умови договору № 860-17 є зміненими, зобов`язання позивача щодо поставки продукції - виконаними, після чого виник обов`язок відповідача прийняти і оплатити продукцію.

Відповідно до пп. «а» п. 6 Інструкції П-7 строк на прийняття продукції за якістю та комплектністю (вхідний контроль) закінчився 22.05.2018.

Враховуючи умови п. 5.2. договору від 12.09.2017 відлік строку на проведення оплати продукції розпочався 22.05.2018 та сплив 05.06.2018.

Як встановлено судом, фактично відповідач провів оплату 22.08.2018, тобто прострочення в оплаті становить 77 днів.

Також як судом вже було встановлено, сума основного зобов`язання за договором у розмірі 1356713,51 грн була сплачена відповідачем за первісним позовом 22.08.2018 за платіжним дорученням № 3991. Таким чином, залишок несплаченої суми основного боргу становить 36401,05 грн, з чим погодився відповідач за первісним позовом у заяві про зменшення штрафних санкцій, поданій до суду 08.10.2018 за вх. № 2198к.

Крім суми основного боргу позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача 301489,41 грн пені, нарахованої за загальний період з 03.11.2017 по 06.08.2018 (по кожному факту прострочення), а також 92149,79 грн інфляційних збитків та 31883,62 грн - 3% річних.

З заявлених до стягнення сум відповідач за первісним позовом визнав позовні вимоги у розмірі 62518,40 грн пені та 8816,70 грн - 3% річних.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи відсотки річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких полягає в отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до п.7.2 договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

У пункті 7.6 договору сторони погодили, що неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Позивачем наведено розрахунок сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, згідно якого останній просить стягнути з відповідача 301 489,41 грн пені, 31 883,62 грн 3% річних та 92 149,79 грн інфляційних втрат.

Враховуючи, що після відкриття провадження у справі відповідач за первісним позовом сплатив частину заборгованості у розмірі 1356713,51 грн, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині зарито, решту заборгованості у розмірі 36401,05 грн відповідач за первісним позовом визнав, суд, з урахуванням умов пунктів 3.1, 5.2 договору від 12.09.2017 щодо дати поставки товару, здійснив перерахунок нарахованих сум штрафних санкцій та нарахувань за статтею 625 ЦК України, при цьому врахував як розмір заборгованості, так і періоди прострочення, що були визнані судом правомірними.

За наслідком проведених розрахунків за допомогою інструменту «калькулятори» системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню 62518,40 грн пені та 8816,70 грн - сума 3% річних, оскільки суд дійшов висновку, що прострочення в оплаті становить 77 днів.

Щодо стягнення сум інфляційних нарахувань, суд зазначає, що виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012, до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Судом перевірено розрахунок позовних вимог в цій частині та встановлено, що з урахуванням того, що прострочення відповідача виникло з 06.06.2018, при цьому у вказаний період індекс інфляції становиd менше одиниці, вимоги в частині стягнення з відповідача за первісним позовом 92149,79 грн інфляційних нарахувань визнаються судом необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступних висновків.

Предметом зустрічного позову є вимоги ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» до ТОВ «Промелектроніка» про стягнення 53 663,41 грн штрафних санкцій (з урахуванням утримання суми неустойки в розмірі 36401,05 грн), з яких: 14940,14 грн 0,1% пені та 46 223,80 грн 8% штрафу - за порушення строків поставки продукції; 25903,89 грн 20% штрафу та 2996,63 грн 0,3% пені - за поставку неякісної продукції, а також відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи вказані позовні вимоги, ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» послався на порушення ТОВ «Промелектроніка» строків поставки продукції за видатковими накладними від 23.10.2017, від 23.11.2017 та від 21.12.2017 та поставки продукції неналежної якості, у зв`язку з чим з позивача як постачальника підлягає стягненню 0,1% пені та 8% штрафу за порушення строків поставки продукції та 0,3% пені та 20% штрафу за поставку продукції неналежної якості.

Так, позивач за зустрічним позовом вказує, що ТОВ "Проелектроніка" повинно було поставити продукцію на склад перевізника "Нова пошта" м. Конотоп до 23.10.2017 включно, проте поставка продукції відбулась частково та з порушенням визначеного строку, а саме:

за видатковою накладною від 18.09.2017 №РН-0002995 були поставлені підшипники 2007113 ЕТУ 100/3 у кількості 40 шт. за ціною 2340,00 грн. без ПДВ на суму 93 600,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 8 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 426 931,52 грн без ПДВ, всього на загальну суму 624 637,82 грн. Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 на суму 64039,73 грн було постачальнику як неякісний за накладною від 02.10.2017 №533;

за видатковою накладною від 27.09.2017 №РН-0003106 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 64 039,73 грн з ПДВ;

за видатковою накладною від 03.10.2017 №РН-0003188 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 64 039,73 грн з ПДВ;

за видатковою накладною від 17.10.2017 №РН-0003302 були поставлені підшипники 2ШC17К у кількості 6 шт. за ціною 200,00 грн без ПДВ на суму 1200,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 2 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 106 732,88 грн без ПДВ. Всього на суму 129 519,46 грн з ПДВ. У зв`язку з невідповідністю номенклатурного номеру виробів паспорту шість підшипників марки 2ШC17K на суму 1 440,00 грн були повернуті за накладною від 15.11.2017 №636;

за видатковою накладною від 23.10.2017 №РН-0003386 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 6 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 320 198,64 грн без ПДВ. Всього на суму 384 238,37 грн з ПДВ. На склад перевізника "Нова пошта" в м. Конотоп продукція надійшла 24.10.2017, що підтверджується експрес-накладною від 23.10.2017 №0001, тобто з порушенням на один день визначеного договором строку на поставку продукції. Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 було повернуто як неякісний за накладною від 21.11.2017 №649; за видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-0003723 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 64 039,73 грн з ПДВ. На склад Нової пошти в м.Конотоп продукція надійшла 24.11.2017;

за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 3 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 160 099,32 грн з ПДВ, всього на 192 119,18 грн. На склад перевізника "Ін Тайм" в м. Конотоп продукція надійшла 26.12.2017, що підтверджується декларацією про прийняття вантажу від 21.12.2017 №, тобто з порушенням на 64 дні встановленого договором строку на поставку продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначене змістом зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі.

За порушення строків поставки продукції позивачем за зустрічним позовом нараховано відповідачеві за зустрічним позовом пеню у розмірі 0,1% в сумі 14940,14 грн та штраф у розмірі 8% в сумі 46223,80 грн.

Щодо зустрічної позовної вимоги про стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 14940,14 грн 0,1% пені за порушення строків поставки продукції, суд зазначає наступне:

Зазначену вимогу позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що відповідачем за зустрічним позовом поза встановленим Договором строком поставлено 9 шт. підшипників марки 3286848Д ЕТУ 100/1 на суму 576357,57 грн, а також взагалі не поставлені підшипники марки 2007113 ЕТУ 100/3 в кількості 40 шт. на суму 1440,00грн, а нарахування зазначеної штрафної санкції передбачено вимогами ст. 231 ГК України та п. 7.1 договору.

Зі змісту п. 7.1. договору вбачається, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ч.2 ст. 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК України),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 ЦК України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 ЦК України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи те, що сторони не передбачили у договорі № 860-17 порядку нарахування штрафної санкції у вигляді пені 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом 14 940,14 грн пені.

Щодо зустрічної вимоги в частині стягнення з ТОВ «Промелектроніка» штрафу у розмірі 8% за прострочення поставки продукції у сумі 46223,80 грн, суд зазначає наступне:

Дана позовна вимога обґрунтована положеннями пункту 7.3. договору № 860-17, яким передбачено, що у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 8% від вартості не поставленої в строк продукції за кожен факт порушення.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено про порушення строків поставки за видатковою накладною від 23.10.2017 №РН-0003386 (на склад Нової пошти в м.Конотоп продукція надійшла 24.10.2017, тобто з порушенням на один день визначеного договором строку на поставку продукції); за видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-0003723 (на склад Нової пошти в м. Конотоп продукція надійшла 24.11.2017); за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182 (на склад Ін Тайм в м. Конотоп продукція надійшла 26.12.2017, тобто з порушенням на 64 днів встановленого договором строку на поставку продукції).

У відзиві на зустрічний позов ТОВ «Промелектроніка» стверджує, що дата виписки видаткових накладних є датою отримання первісним відповідачем продукції за договором від 12.09.2017 №860-17, оскільки згідно п. 6.5. договору остаточне приймання продукції здійснюється з оформленням видаткової та товаро-транспортної накладної. Відтак за твердженням відповідача пропущення строку поставки продукції не було.

Поставку продукції за накладною № РН-0003723 від 23.11.2017 ТОВ «Промелектроніка» пояснює необхідністю обміну раніше поставленої (у строк) продукції на прохання ДП «Авіакон», а обмін відповідач не вважає простроченням поставки, оскільки продукція фактично була прийнята 23.10.2017, однак один із підшипників з шести був замінений.

Поставку за накладною № РН-0004182, яка відбулась 21.12.2017, відповідач за зустрічним позовом пояснює тим, що позивач вчасно не розрахувався за поставлену раніше продукцію, у зв`язку з чим він як постачальник скористався правом, наданим ч. 5 ст. 692 ЦК України (право зупинення передачі товару до повної оплати всього раніше поставленого товару у разі виявлення факту неоплати такого товару).

Однак суд вважає таку позицію відповідача за зустрічним позовом помилковою та такою, що не ґрунтується на умовах договору та положеннях цивільного і господарського законодавства.

Так, судом враховані висновки Верховного Суду у даній справі, наведені у постанові від 17.07.2019, які в силу положень ст. 316 ГПК України є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи, зокрема щодо різного тлумачення сторонами умов п. 3.1 договору щодо поставки продукції однією партією та з`ясування моменту виконання постачальником зобов`язань з поставки товару з урахуванням того, що поставка здійснюється у кілька етапів.

Пунктами 3.1 та 3.2 спірного договору передбачено, що поставка продукції, визначеної у Додатку 1 здійснюється однією партією на умовах DDP м. Конотоп склад «Нова пошта», при цьому, строк поставки складає 40 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором.

Відтак, первісний позивач повинен був поставити продукцію на склад «Нова пошта» м. Конотоп до 23.10.2017.

Однак поставка продукції, в порушення умов договору, відбулась частково та з порушення визначеного строку:

За видатковою накладною від 18.09.2017 №РН 0002995 були поставлені підшипники 2007113 ЕТУ 100/3 у кількості 40 шт. за ціною 2340,00 грн без ПДВ на суму 93600,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 8 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 42693,52 грн без ПДВ.

Один підшипник 3286848Д ЕТУ 1001 на суму 64039,73 грн було повернуто за накладною від 02.10.2017 №533.

За видатковою накладною від 27.09.2017 №РН-0003106 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53366,44 грн. без ПДВ на суму 64039,73 грн з ПДВ.

За видатковою накладною від 03.10.2017 №РН-0003188 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 64039,73грн. з ПДВ.

За видатковою накладною від 17.10.2017 №РН-0003302 були поставлені підшипники 2ШС17К у кількості 6 шт. за ціною 200,00 грн без ПДВ на суму 1200 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ100/1 у кількості 2 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 106732,88 грн без ПДВ. Всього на суму 1295 19,46 грн з ПДВ.

У зв`язку з невідповідністю номенклатурного номеру виробів паспорту шість підшипників марки 2ШС17К на суму 1440,00 грн були повернуті за накладною від 15.11.2017 №636.

За видатковою накладною від 23.10.2017 №РН-0003386 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 6 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 320198,64 грн без ПДВ. Всього на суму 384238,37 грн з ПДВ. На склад Нової пошти в м. Конотоп продукція надійшла 24.10.2017, що підтверджується експрес-накладною від 23.10.2017 №0001, тобто з порушенням на один день визначеного Договором строку на поставку продукції.

Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 було повернуто за накладною від 21.11.2017 №649.

За видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-0003723 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 64039,73 грн. з ПДВ. На склад Нової пошти в м. Конотоп продукція надійшла 24.11.2017.

За видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ100/1 у кількості 3 шт. за ціною 53366,44 грн без ПДВ на суму 160099,32 грн. з ПДВ. Всього на 192119,18 грн. На склад Ін Тайм в м. Конотоп продукція надійшла 26.12.2017, що підтверджується Декларацією про прийняття вантажу від 21.12.2017 №, тобто з порушенням на 64 дні встановленого договором строку на поставку продукції.

Факти повернення продукції ТОВ «Промелектроніка» не заперечуються.

Також суд не погоджується з позицією відповідача за зустрічним позовом про те, що дата, зазначена у видатковій накладній, є датою виконання зобов`язання з поставки продукції.

Так, виписані ТОВ «Промелектроніка» видаткові накладні фіксують таку господарську операцію, як відпуск (видачу) матеріальних цінностей, а не їх отримання.

Враховуючи значну відстань між підприємствами, представник покупця не міг брати участь у такій господарській операції, як відпуск підшипників, у день її вчинення, який є днем виписки видаткової накладної. Видаткові накладні складені в м. Запоріжжя та засвідчують той факт, що на дату їх складання продукція знаходилась у м. Запоріжжя, а не на складі «Нової пошти» у м. Конотоп, як це передбачено п.3.1 Договору.

Первісний позивач безпідставно ототожнює такі господарські операції, як відпуск матеріальних цінностей зі свого складу та отримання (оприбуткування) матеріальних цінностей па складі покупця. Зазначені господарські операції відбуваються у різний час та у різних місцях. Про отримання, та відповідно про вчинення такої господарської операції, як оприбуткування матеріальних цінностей свідчить відбиток відповідного штемпелю на видатковій накладній з написом «Отримано повністю, розбіжностей немає. Оприбутковано по обліку. Начальник Сл.постачання (підпис). Комірник (підпис), дата отримання».

Вчинення господарської операції з оприбуткування здійснюється на підставі Експрес-накладних перевізника «Нова Пошта», які є товаро транспортними документами.

Зазначена у Експрес-накладних дата надходження продукції на склад ТОВ «Нова Пошта» м. Конотоп і є датою, яка визначає дату виконання первісним позивачем зобов`язання з поставки продукції по Договору.

Умовами п.3.1 договору сторони визначили, що постачальник здійснює доставку продукції за участі перевізника ТОВ «Нова Пошта», а отже продукція не передавалась первісним позивачем безпосередньо первісному відповідачу. Наявні у справі Експрес-накладні свідчать, що отримання продукції первісним відповідачем здійснювалось зі складу «Нова Пошта» м. Конотоп, як це і передбачено п. 3.1 договору.

Умовами п.6.5 Договору передбачено, що остаточне прийняття продукції здійснюється з оформленням видаткової накладної та товаро- транспортної накладної. Отже, сторони договору визначили, що рух продукції фіксується не тільки видатковою накладною, яка виписана постачальником, а й товаро-транспортною накладною (в даному випадку Експрес-накладною), яка виписується перевізником за участю постачальника (первісного позивача).

Незазначення на видатковій накладній дати отримання продукції не спростовує того факту, що на момент складання даної накладної, продукція фактично не була передана представнику відповідача, а знаходилась в м. Запоріжжя. Також у дати складання видаткових накладних право власності на продукцію ніяк не може перейти від постачальника до покупця, адже покупець на цей момент не має ані товару, ані накладних на нього.

Саме Експрес-накладні і є належними доказами, які фіксують факт виконання первісним позивачем обов`язку із доставки продукції на склад «Нова Пошта» м. Конотоп і саме ці докази вказують на порушення первісним позивачем умов договору.

Також суд не може погодиться з позицією відповідача за зустрічним позовом щодо можливості відповідно до ч. 5 ст. 692 ЦК України зупинити передачу наступних партій товару до повного розрахунку за раніше переданий товар покупцем.

Згідно з ч. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України право зупинити передання товару до повної оплати всього раніше переданого товару виникає за умови, якщо покупець прострочив зобов`язання по оплаті товару.

Враховуючи, що поставка повинна була відбутись однією партією, то і обов`язок по оплаті виникає тільки після надходження всієї продукції, обумовленої додатком 1 до Договору.

Отже, у постачальника були відсутні підстави для застосування положень ч.5 с ст.692 ЦК України та постачання продукції за накладною № РН-0004182 від 21.12.2017 поза межами строку, визначеного у договорі № 860-17.

За вказаних обставин, враховуючи те, що кінцевим строком поставки продукції за договором є 23.10.2017, а встановленими обставинами та письмовими матеріалами справи підтверджується факт прострочення поставки продукції за видатковою накладною від 23.10.2017 № РН-0003386, від 23.11.2017 №РН-0003723 та за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182, зустрічні позовні вимоги про стягнення штрафу 8% є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню, а з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню штраф 8% в розмірі 46223,80 грн.

Щодо вимог позивача за зустрічним позовом в частині стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 2996,63 грн пені у розмірі 0,3% та 25903,89 грн штрафу у розмірі 20% за поставку неякісної продукції, суд зазначає наступне:

Для покладення на постачальника відповідальності за поставлений товар неналежної якості суд має встановити на підставі належних і допустимих доказів факт такої поставки.

З огляду на правову позицію, наведену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 915/78/18, доказом щодо поставки неякісної або некомплектної продукції відповідно до вимог Інструкцій П-6 та П-7 може бути лише акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

Інструкцією з приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 встановлений порядок приймання продукції у разі коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки чи іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок її прийняття.

Відповідно до пункту 3 Інструкції П-7 при приймання вантажу від органів транспорту підприємство-отримувач відповідно до діючих на транспорті правил перевезень вантажів зобов`язане перевірити, чи забезпечено збереження вантажу при перевезенні, зокрема: а) перевірити у випадках, передбачених в зазначених правилах, наявність на транспортних засобах (вагоні, цистерні, баржі, трюмі судна, автофургоні і т. п.) або на контейнері пломб відправника або пункту відправлення (станції, пристані, порту), справність пломб, відбитки на них, стан вагона, інших транспортних засобів або контейнера, наявність захисного маркування вантажу і справність тари; б) перевірити відповідність найменування вантажу і транспортного маркування на ньому даним, зазначеним у транспортному документі; в) перевірити, чи були дотримані встановлені правила перевезення, що забезпечують запобігання пошкодженню та псуванню вантажу (укладання вантажу, температурний режим, льдопостачання і ін.), терміни доставки, а також зробити огляд вантажу.

У разі отримання від органу транспорту вантажу без перевірки кількості місць, ваги і стану його одержувач в порядку, встановленому правилами оформлення видачі вантажів, зобов`язаний витребувати від органів транспорту, щоб на транспортному документі була зроблена відповідна відмітка.

Згідно з пунктом 4 Інструкції П-7 при прийманні вантажу від органів транспорту одержувач у всіх випадках, коли це передбачено правилами, що діють на транспорті, зобов`язаний вимагати від органу транспорту складання комерційного акта, а при доставці вантажу автомобільним транспортом - позначки на товарно-транспортній накладній або складання акта.

Відповідно до пп. а) п. 6 Інструкції П-7 приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача при міжміських поставках - не пізніше 20 днів, а продукції, що швидко псується, - не пізніше 24 годин після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником чи при вивезенні продукції одержувачем.

Згідно з пунктом 9 Інструкції П-7 акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, який виявив приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов`язковими для сторін правилами.

За змістом п.10 Інструкції приймання вважається здійсненим своєчасно, якщо перевірку якості і комплектності продукції закінчено в встановлені терміни.

Пунктом же 11 цієї Інструкції передбачено, що одночасно з прийманням продукції за якістю проводиться перевірка комплектності продукції, а також відповідності тари, упаковки, маркування вимогам стандартів, технічних умов, Особливих умов, інших обов`язкових для сторін правил чи договору, кресленням, зразкам (еталонам).

Приймання продукції відповідно до п. 13 Інструкції П-7 проводиться уповноваженими на те керівником підприємства-одержувача або його заступником компетентними особами. Ці особи несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції. А згідно з п. 14 приймання продукції за якістю і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що посвідчують якість та комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація і т. п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла і в акті вказується, які документи відсутні.

Згідно з положеннями п. 16. Інструкції П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршенню її якості і змішуванню з іншою однорідною продукцією. Одержувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача відправника), якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах або договорі.

За змістом п. 17 Інструкції П-7 у повідомленні про виклик, направленому виробнику (Відправнику), має бути зазначено: а) найменування продукції, дата і номер рахунку-фактури або номер транспортного документа, якщо до моменту виклику приводу не одержаний; б) основні недоліки, виявлені в продукції; в) час, на який призначено приймання продукції за якістю або комплектністю (в межах встановленого для приймання терміну); г) кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.

Відповідно до п. 18 Інструкції повідомлення про виклик представника виготовлювача (Відправника) повинно бути направлено (передано) йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин, а щодо швидкопсувної продукції негайно після виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки встановленим вимогам, якщо інші терміни не встановлені Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами або договором.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Інструкції виробник (відправник) може уповноважити на участь в прийманні одержувачем продукції підприємство, що знаходиться, в місці отримання продукції. В цьому випадку посвідчення представникові видається підприємством, що виділив його. У посвідченні повинно бути зроблено посилання на документ, яким виробник (відправник) уповноважив дане підприємство брати участь у прийманні продукції.

Відповідно до п. 20 Інструкції при неявці представника виготовлювача (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках,

коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

Представнику, уповноваженому для участі в прийманні продукції за якістю і комплектності, видається належно оформлене і завірене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства (організації) або його

заступника. Посвідчення видається на право участі у прийманні конкретної партії продукції. Видача посвідчення на будь-який період (декаду, місяць та ін.) не допускається (п. 23 Інструкції П-7).

Згідно з п. 29 Інструкції за результатами приймання продукції за якістю і

комплектністю з участю представників, зазначених в пп. 19 і 20 цієї Інструкції, складається акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції. Акт повинен бути складений в день закінчення приймання продукції за якістю і комплектністю.

До акту, складеного в порядку, передбаченому п. 29 цієї Інструкції, мають бути додані: а) документи виробника (відправника), що засвідчують якість та комплектність продукції; б) пакувальні ярлики з тарних місць, в яких встановлені

неналежну якість і некомплектність продукції; в) транспортний документ (накладна, коносамент); г) документ, що засвідчує повноваження представника, виділеного для участі у прийманні; г1) акт складений відповідно до пункту 16 цієї

Інструкції; д) акт відбору зразків (проб) і висновок за результатами аналізу (випробування) відібраних зразків (проб); е) інші документи, що можуть свідчити про причини псування (погіршення) якості продукції або некомплектність її

(комерційні акти, для швидкопсувних вантажів відомості про льодопостачання, температурний режим, а також відомість подачі і прибирання вагонів, пам`ятка прийомоздавальника під час вивантаження вантажу засобами вантажоодержувачів на місцях загального користування та ін.).

Доказів складання будь-яких документів, що могли б засвідчити неякість чи некомплектність поставленого позивачем за зустрічним позовом товару, матеріали справи не містять, сторони також не заявляли про їх наявність.

Твердження ДП «Авіакон» щодо того, що фактом отримання товару, який було повернуто постачальнику, останній погодився з фактом поставки неякісного товару, суд оцінює критично, оскільки повернення товару покупцем та прийняття його постачальником без підтвердження причин повернення, є правом відповідача, однак без отримання вищенаведеного порядку, це не підтверджує факту поставки неякісного товару.

Відтак у разі відсутності акту, якій би підтверджував факт поставки товару неналежної якості відповідачем за зустрічним позовом, у суду відсутні правові підстави для стягнення з нього штрафу у розмірі 20% за порушення, яке не доведено у встановленому порядку. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу 20% у розмірі 25903,89 грн є недоведеними, неправомірними та не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача за зустрічним позовом в частині стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 2996,63 грн пені у розмірі 0,3% за поставку неякісної продукції суд також вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 7.5. договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, про допоставку, доукомплектування, заміну продукції, про відшкодування покупцеві всіх понесених ним видатків і збитків, пов`язаних з поставкою продукції неналежної якості (у т.ч. видатків зі зберігання, транспортування, утилізації всієї або частини продукції, усунення недоліків, оплати послуг незалежної експертної організації та ін.), постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,3 % від вартості невідповідної продукції (не відшкодованих покупцеві видатків, збитків) за кожний день прострочення.

Виходячи із вищенаведеного пункту, постачальник несе відповідальність за чітко передбачених підстав у їх сукупності, а саме: якщо покупцем пред`явлено одну з вимог: про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, або про допоставку, або доукомплектування, або заміну продукції, або про відшкодування покупцеві всіх понесених ним видатків і збитків; якщо постачальником порушено строки виконання вимог покупця; якщо передбачений прямий обов`язок постачальника задовольнити вимогу покупця.

Так, виходячи з доводів позивача за зустрічним позовом, ним було пред`явлено вимогу саме про заміну неякісної продукції (а не про доукомплектування, чи усунення недоліків).

Відповідно до п. 6.2. договору передання продукції неналежної якості, не у встановленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та договором. У разі поставки продукції неналежної якості, постачальник зобов`язується замінити її на продукцію належної якості протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги про заміну.

Однак, як вже зазначалося вище, в даних спірних правовідносинах відсутній (не доведений) факт поставки товару неналежної якості, відповідно, відсутні підстави для виконання постачальником вимоги про заміну товару неналежної якості.

Відтак неможливо притягти до відповідальності постачальника за порушення строків заміни неякісної продукції за відсутності встановленого факту поставки неякісної продукції.

Крім того, як неодноразово зазначалося відповідачем за зустрічним позовом, ним не було отримано жодної із вимог, зазначених позивачем за зустрічним позовом, про заміну неякісної продукції.

Так, ДП «Авіакон» зазначає, що такі вимоги про заміну від 02.10.2017 №2197е, від 02.11.2017 №2540е, від 13.11.2017 №2641е начебто були направлені на адресу ТОВ «Промелектроніка», однак в матеріалах справи немає жодних доказів такого направлення.

Відповідно до п. 10.5 договору № 860-17 усе листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов`язаних з виконанням даного договору, або що випливають із нього, повинні направлятися сторонами безпосередньо на адреси, зазначені в даному договорі, у відповідності зі строками й порядком, установленими чинним законодавством і даним договором.

З огляду на те, що чинним законодавством чітко встановлено обов`язковість всіх умов договору для обох сторін договору, враховуючи пункти 10.5 та 6.2. договору, всі повідомлення (в тому числі про заміну неякісної продукції) повинні надсилатися виключно на адреси, зазначені у договорі.

Жодної електронної адреси в тексті договору не зазначено, відповідно, таке повідомлення не могло надсилатися шляхом використання електронної пошти, так як договором (п.10.5) чітко встановлено порядок надсилання всіх повідомлень.

В матеріалах справи немає жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував факт належного направлення відповідних повідомлень.

В даному випадку позивачу за зустрічним позовом необхідно було довести, в тому числі, саме факт направлення повідомлення (а не просто довести факт існування такого повідомлення), так і факт того, що ним було направлено саме повідомлення про заміну неякісного товару за спірним договором (а не будь який інший документ, наприклад, за іншим договором, тощо), та факт безпосереднього отримання такого документу ТОВ «Промелектроніка».

Вказані факти заперечуються ТОВ «Промелектроніка» в повному обсязі.

Згідно з положеннями статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Положеннями постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що будь-які подані учасниками процесу докази, в тому числі стосовно інформації у мережі Інтернет, підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в даному випадку належними і допустимими доказами дотримання умов договору в частині направлення відповідних вимог покупця повинні були бути виключно фіскальний чек про відправлення вказаних документів на поштову адресу позивача, зазначену у договорі «Укрпоштою», опис вкладення у цінний лист, в якому було б відображено надсилання і повідомлення, і розрахунку штрафних санкцій.

Вказані документи суду не подані, тому суд зазначає про недоведеність вимог позивача за зустрічним позовом щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом штрафних санкцій за поставку неякісної продукції, у зв`язку з чим у задоволенні зустрічного позову у цій частині належить відмовити.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що при укладенні договору № 860-17 вони погодили умову (п. 5.5), відповідно до якої неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем видатки й збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному даним договором і чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в однобічному безумовному порядку (у тому числі після закінчення строку дії даного договору) із суми, що підлягає оплаті постачальникові, шляхом відправлення постачальникові відповідного повідомлення із вказівкою суми неустойки, розрахунків видатків і збитків. Утримання неустойки, видатків і збитків не спричиняє зміни ціни продукції. У випадку якщо сума неустойки, видатків і збитків, що підлягають утриманню, перевищують суму, що підлягає оплаті постачальникові, оперативно-господарська санкція, передбачена даним пунктом договору, за рішенням покупця може бути поширена також і на інші договори, укладені покупцем і постачальником.

Керуючись умовами п.5.5 договору, спочатку на електронну адресу, а потім на поштову адресу ТОВ «Промелектроніка» (постачальника) було відправлено повідомлення від 08.06.2018 за №1484е про утримання штрафних санкцій в розмірі 36401,05 грн. із суми, що підлягає оплаті (оскільки чинне законодавство не містить заборони на вчинення вказаної дії, рівно як і умови договору), а також розрахунок штрафних санкцій за даним договором.

Таким чином, за порушення строків поставки продукції штраф на загальну суму 36401,05 грн. утримані ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (покупцем) при здійсненні оплати за поставлену продукцію у відповідності до умов договору та не підлягають стягненню.

Відтак суд робить висновок, що з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню 9822,75 грн штрафу у розмірі 20% (враховуючи недоведеність зустрічних позовних вимог в іншій частині, а також враховуючи утримання позивачем за зустрічним позовом в односторонньому порядку штрафних санкцій на суму залишку основної заборгованості - 36401,05 грн).

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій до 1,00 грн, суд зазначає наступне:

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 233 Господарського кодексу України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої статті 13 Цивільного кодексу України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Відповідно до пункту 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні частини третьої статті Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд при цьому повинен врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

Правова позиція Верховного Суду "Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій" (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Судом враховано, що ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» є державним підприємством та відноситься до державного сектору економіки, має стратегічне значення для оборонного сектору економіки у період надзвичайно напруженої суспільної обстановки у державі, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка визнана судом обґрунтованою, на 50 % (до 31259,20 грн.), частково задовольнивши клопотання підприємства про зменшення штрафних санкцій.

Розглянувши клопотання відповідача за зустрічним позовом від 16.10.2019 про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому відповідач за зустрічним позовом просить суд, у разі, якщо суд дійде висновків про задоволення зустрічного позову, зменшити розмір штрафних санкцій (пені) до 2000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що враховуючи ступінь виконання зобов`язання, розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення є неспіврозмірним та несправедливим, в той час як неустойка як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов`язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім цього, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що на його підприємстві були проведені обшуки, в рамках яких були вилучені папки з документацією, жорсткі диски тощо, фактично господарська діяльність Товариства була заблокована, для подальшої діяльності підприємство було змушене придбавати необхідну техніку для налагодження робочого процесу.

Як встановлено судом, заявляючи клопотання про зменшення заявлених до стягнення сум штрафних санкцій до 2000,00 грн, відповідач за зустрічним позовом посилається лише на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, не навівши обґрунтування зазначених тверджень, підстав для такого зменшення, винятковості даного випадку, не надавши відповідних доказів на підтвердження цих обставин та їх реального існування, оскільки саме лише посилання позивача за первісним позовом на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків не є достатньою підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

На підставі наведеного суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій.

Щодо вимог ТОВ "Промелектроніка" стягнути з відповідача 14000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 14000,00 грн позивач за первісним позовом надав суду договір-доручення про надання правової допомоги від 22.05.2017, акт приймання-передачі наданої правової допомоги до зазначеного договору від 31.10.2018 №14 (щодо надання правничої допомоги в суді першої інстанції), рахунок-фактуру від 31.10.2018 №СФ-0000016 на сплату 14 000,00 грн, платіжне доручення від 02.11.2018 №5793 про сплату 14 000,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.10.2011.

Відповідно до ст.123, ч.1-4 ст.126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Характер та розмір витрат на правничу допомогу зазначено в актах №14 та №34, наданих позивачем.

В акті від 31.10.2018 №14 вказано, що вартість адвокатської послуги за правовий аналіз укладеного між сторонами договору становить 2000,00 грн.

Зважаючи на те, що при укладанні та виконанні договору сторони були обізнані про його умови, про права та обов`язки згідно договору та про відповідальність, яка може бути застосована при порушенні його умов, суд вважає, що витрати на правову допомогу необхідно зменшити до 12 000,00 грн.

Разом з тим, враховуючи, що первісний позов задоволено частково (що становить 78,53% від заявлених вимог) суд вважає обґрунтованим стягнути на користь позивача за первісним позовом 9423,60 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зі змісту ч.11 ст. 129 ГПК України вбачається, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Суд зазначає, що первісний позов задоволений частково, розмір задоволених вимог становить 78,53% розміру заявлених вимог (з урахуванням суми основного боргу, яка була сплачена відповідачем під час розгляду справи), відтак з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом 21422,64 грн витрат по сплаті судового збору. Зустрічний позов задоволений частково, розмір задоволених вимог становить 18,31% розміру заявлених зустрічних вимог, відтак з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом 322,62 грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч.11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Аналіз даної норми свідчить, що її мета є по суті аналогічною меті ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України, оскільки в даному випадку судовим рішенням будуть чітко зафіксовані розміри грошових сум, які сторони винні одна одній, тобто, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання таким судовим рішенням законної сили відповідно до п.9 ч.3 ст.129 та ч.1 ст.129-1 Конституції України таке судове рішення підлягатиме обов`язковому виконанню, тобто, буде відсутній будь-який спір між сторонами з приводу настання чи ненастання строку виконання зобов`язання з такої сплати.

При цьому, зазначена норма ГПК України не проводить жодної диференціації, які за правовою природою чи підставами виникнення мають бути ці грошові суми.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що формально зараховані, як зустрічні, можуть бути лише саме основні зобов`язання, проте, за аналогією вищевказаних ст.203 ГК України, ст.601 ЦК України та ч.11 ст.238 ГПК України, задля досягнення тієї ж мети, на яку направлені вищевказані статті, та з урахуванням наведених засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, може мати місце зарахування і вимог про сплату штрафних санкцій та передбачених ч.2 ст.625 ЦК України інших нарахувань у випадку, якщо у кожної із сторін наявне судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення таких вимог, оскільки в такому випадку будуть чітко зафіксовані розміри грошових сум, які сторони винні одна одній по таким вимогам, тобто, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання такими судовими рішеннями законної сили відповідно до п.9 ч.3 ст.129 та ч.1 ст.129-1 Конституції України такі судові рішення підлягатимуть обов`язковому виконанню (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.07.2018 у справі №914/3013/16).

За первісним позовом суд частково задовольняє позовні вимоги позивача в частині пені на суму 31259,20 грн, 8816,70 грн суми 3% річних, 21422,64 грн витрат по сплаті судового збору, 9423,60 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги за зустрічним позовом суд задовольняє в частині стягнення штрафу на суму 9822,75 грн, 322,62 грн витрат по сплаті судового збору.

Таким чином, суд проводить зустрічне зарахування сум штрафних санкцій (оскільки штраф та пеня є видами однієї відповідальності), з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає до стягнення 21436,45 грн різниці штрафних санкцій та 21100,02 грн різниці суми витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі № 920/618/18 в частині стягнення з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» 1 356 713,51 грн основного боргу закрити.

3. Стягнути з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (41601, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25; код ЄДРПОУ 1260275) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, м. Запоріжжя, 69002, ) 31 259,20 грн пені, 8 816,70 грн суму 3% річних; 21 422,64 грн витрат по сплаті судового збору; 9 423,60 грн витрат на правову допомогу.

4. В іншому в задоволенні первісного позову відмовити.

5. Зустрічний позов задовольнити частково.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, м. Запоріжжя, 69002, ) на користь Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (41601, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25; код ЄДРПОУ 1260275) 9 822,75 грн штрафу у розмірі 8%; 322,62 грн витрат по сплаті судового збору.

7. В іншому в задоволенні зустрічного позову відмовити.

8. У порядку ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами, стягнувши різницю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», а саме після проведення зустрічного зарахування грошових сум та судових витрат:

Стягнути з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (41601, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25; код ЄДРПОУ 1260275) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, м. Запоріжжя, 69002, ) 21436,45 грн штрафних санкцій, 8 816,70 грн суму 3% річних, 21100,02 грн витрат по сплаті судового збору, 9 423,60 грн витрат на правову допомогу.

9. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 10.02.2020.

Суддя В.Л. Котельницька