ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Справа № 918/487/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Незнамова Т.О.. адвокат

відповідача: Педич Д.П., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 24.10.2019, повне рішення складено 04.11.2019

у справі № 918/487/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 8 101 323 грн 02 коп.

В липні 2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовом до Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 8 101 323,02 грн, з яких: 6 338 097,12 грн - основний борг, 635 028,93 грн - пеня, 311 420,96 грн - 3 % річних, 816 776,01 грн - інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу № 8354/1718-ТЕ-28 від 15.09.2017 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ, а тому просило стягнути з відповідача на користь позивача 6 338 097,12 грн - основного боргу, 635 028,93 грн - пені, 311 420,96 грн - 3% річних, 816 776,01 грн - інфляційних втрат /т.1 а.с. 3-8/.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19, позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 6 338 097,12 грн - основного боргу, 317 514,46 грн - пені, 311 420,96 грн 3% річних, 816 776,01 грн - інфляційних втрат та 121 519,84 грн - витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради 317 514,46 грн - пені відмовлено /т.4 а.с. 31-42/.

Позивач АТ «НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19 скасувати частково в частині відмови у стягненні 317 514,46 грн - пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задоволити позов у стягненні 317 514,46 грн - пені, у стягненні яких було відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:

- вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків;

- при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та й інші їхні інтереси. Суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою;

- рішення суду не містить жодного покликання на будь-які докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача по справі. Саме по собі покликання на таке скрутне фінансове/матеріальне становище не є автоматичною підставою для зменшення пені на підставі положень ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України;

- суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.

Таким чином, на думку скаржника, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України, ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2020, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19, розгляд справи призначено на 05.02.2020 об 10:00 год. /т. 4 а.с. 99-101/.

В судовому засіданні 05.02.2020 представник АТ «НАК «Нафтогаз України» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні 317 514,46 грн пені, вимоги позивача про стягнення пені задоволити у повному обсязі.

Представник КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги у повному обсязі, просив залишити її без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 8354/1718-ТЕ-28 (Договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору, природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно до п.1.4 Договору, за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Пунктом 3.7 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Ціна за 1 000 куб.м газу на дату укладання договору становить 4 942, 00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п.п. 5.2, 5.4 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п.8.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити остачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2 Договору).

Пунктом 10.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2017 року до 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12.1 Договору).

Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб /т.1 а.с.13-22/.

15.02.2018 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, згідно з якою, крім іншого, п.8.2 Договору викладено в наступній редакції:

« 8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення».

В пункті 6 зазначеної Додаткової угоди сторони погодили, що Додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 1 січня 2018 року.

Додаткова угода від 15.02.2018 № 1 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб /т.1 а.с. 23-24/.

02.04.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, згідно з якою розділ 12 Договору викладено в наступній редакції:

« 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 1 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

В пункті 4 зазначеної Додаткової угоди сторони погодили, що Додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє на відносини, що фактично склалися між сторонами станом на 31 березня 2018 року.

Додаткова угода від 02.04.2018 № 2 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб /т.1 а.с. 25/.

На виконання умов Договору постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 16 332 475,78 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме актами приймання-передачі природного газу: - від 31.10.2017 на суму 926 607,20 грн, - від 30.11.2017 на суму 2 555 652,50 грн, - від 31.12.2017 на суму 2 953 463,74 грн, - від 31.01.2018 на суму 3 361 653,17 грн, - від 28.02.2018 на суму 3 026 591,50 грн, - від 31.03.2018 на суму 3 048 937,25 грн, - від 30.04.2018 на суму 459 570,42 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень /т. 1 а.с. 41-47/.

Разом з тим, відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами Договору належним чином взятих на себе зобов`язань щодо здійснення вчасного розрахунку не виконав, оплату поставленого газу здійснив частково на суму 9 994 378,66 грн, що підтверджується довідкою «Операції по Договору № 8354/1718-ТЕ-28, Підприємство КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради з 01.10.2017 по 31.01.2019» /т.1 а.с. 49-53/ та виписками по банківським операціям позивача /т.1 а.с. 54-250, т.2 а.с. 1-252, т.3 а.с. 1-188/.

Поскільки відповідач КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради не здійснював виконання умов Договору в частині оплати вартості поставленого газу у повному обсязі та в строк, визначений п.6.1 Договору, АТ «НАК «Нафтогаз України», керуючись п.8.2 Договору та ст.625 ЦК України, просило стягнути з відповідача 6 338 097,12 грн - основного боргу за Договором, 635 028,93 грн - пені, 311 420,96 грн - 3% річних та 816 776,01 грн - інфляційних втрат.

Враховуючи встановлені обставини та умови укладених між сторонами Договорів, місцевий господарський суд приймаючи оскаржуване рішення від 24.10.2019 у справі № 918/487/19 дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 6 338 097,12 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, розглянувши подане відповідачем у відзиві клопотання про зменшення розміру пені /т.3 а.с. 214-216/ з тих підстав, що КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради перебуває у скрутному матеріальному становищі, адже підприємство існує лише за кошти від діючого тарифу на теплову енергію, яка подається лише в опалювальний період, беручи до уваги те, що позивачем не було надано доказів понесення збитків у зв`язку із простроченням виконання такого зобов`язання, суд першої інстанції задовольнив його частково та зменшив суму пені на 50% від заявленої суми 635 028,93 грн. За наведеного, останній дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 317 514,46 грн слід відмовити.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 311 420,96 грн та інфляційних втрат у сумі 816 776,01 грн, місцевий господарський суд здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, посилаючись на ст.625 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача та задоволення їх у повному обсязі.

Відповідно до ст.269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19 лише в частині стягнення пені, а саме у правомірності її зменшення від заявленої позивачем суми на 50 %.

Так, пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З урахуванням Додаткової угоди від 15.02.2018 № 1 до Договору сторонами погоджено пеню в розмірі 15,3 % річних, яка застосовується з 01 січня 2018.

Судом першої інстанції правильно встановлено неналежне виконання відповідачем обов`язків за Договором в частині своєчасної та повної оплати за отриманий природний газ. Ці обставини підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та не заперечуються відповідачем.

З позовної заяви вбачається, що АТ «НАК «Нафтогаз України» просило стягнути з відповідача 635 028,93 грн - пені.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. 610, 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення ч.3 ст.551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 67/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, а також запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18).

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Апеляційний суд констатує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку (пеню) за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого від позивача природного газу за договором № 8354/1718-ТЕ-28 постачання природного газу від 15.09.2017 у сумі 635 028,93 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості зменшення вказаного розміру пені на 50 %, адже підприємство відповідача дійсно перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується Балансом (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017, у відповідності до якого збитковість підприємства на кінець звітного періоду становить 13,525 млн. грн, Балансом (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2018, з рядка 1420, якого вбачається збиток підприємства на кінець звітного періоду - 12 703 млн. грн та Балансом (Звіт про фінансовий стан) на 31.03.2019, з якого вбачається, що збиток підприємства н кінець звітного періоду також становить - 11 693 млн. грн.

Апеляційним судом беруться до уваги також доводи відповідача, викладені ним у клопотанні про зменшення розміру пені, зокрема, що заборгованість останнього за поставлений природний газ виникла у тому числі з несплати споживачами коштів за використану теплову енергію, різницю в тарифах серед населення, організаціям, установам, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які із державного бюджету не відшкодовувались, доказів на спростування протилежного позивачем не наведено.

АТ «НАК «Нафтогаз України» не надано доказів на підтвердження понесених збитків чи додаткових витрат у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 8354/1718-ТЕ-28 постачання природного газу від 15.09.2017.

Крім того, колегія суддів враховує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 8354/1718-ТЕ-28 постачання природного газу від 15.09.2017, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 311 420,96 грн та інфляційні втрати в сумі 816 776,01 грн, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора АТ «НАК «Нафтогаз України».

Визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан сторін у даній справі.

Отже, доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» про те, що всупереч ст. 233 ГК України, місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача та те, що доводи відповідача не містять винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення заявленого до стягнення розміру пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення в частині вирішення питання щодо зменшення нарахованої позивачем до стягнення пені є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 24.10.2019 у справі № 918/487/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 918/487/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "06" лютого 2020 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.