ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. Справа № 911/2396/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа»

про стягнення 700147,06 грн

за участю представників

позивача: Бернацька О.В. - предст. за дов. № 14-203 від 17.05.2019;

відповідача: Рева І.Л. - предст. за дов. № 16 від 10.01.2020.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, НАК «Нафтогаз України») з позовом до Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (далі - відповідач, КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа») про стягнення 700147,06 грн, з яких: 452438,53 грн пені, 30341,93 грн 3% річних та 217393,60 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті вартості природного газу відповідно до договору від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.10.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.10.2019.

Через канцелярію Господарського суду Київської області 16.10.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому, зокрема зазначається, що між сторонами підписано ряд спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, на підставі яких фактично змінено строки виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі договору від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17.

Відповідач стверджує, що розрахунки з позивачем здійснювались наступним чином: частину вартості послуг відповідач оплатив за рахунок коштів підприємства шляхом перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання; іншу частину - за рахунок коштів державного бюджету, отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, що в свою чергу призвело до зміни істотних умов договору від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17 в частині строків, розміру та форми оплати.

Крім того позивач зауважив, що погашення заборгованості за переданий позивачем відповідачу природний газ за актами приймання-передачі природного газу січня по березень 2015 року було здійснено в повному обсязі за рахунок власних коштів, однак з пропущенням строку, встановленого п. 6.1. договору та до набрання чинності Законом України № 1730 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», відповідно до положень якого на вказану заборгованість не підлягали нарахуванню пеня, інфляційні втрати та 3% річних, а нараховані суми на підставі п. 7.2. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України - підлягали списанню.

В підготовчому засіданні 21.10.2019 судом оголошено перерву до 18.11.2019.

Через канцелярію суду 18.11.2019 позивачем подано відповідь на відзив від 15.11.2019 № 14/4-773-19. Так, позивач зауважує, що санкції нараховано виключно на суму основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка не була оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Крім того позивач вважає, що приписи Закону №1730 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки кредиторська заборгованість за використаний природний газ не була погашена станом на 30.11.2016 та не була реструктуризована в порядку ст. 5 Закону № 1730.

Ухвалою Господарського суду Київської області строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, в підготовчому засіданні 18.11.2019 оголошено перерву до 09.12.2019.

Через канцелярію суду 04.12.2019 відповідачем в додатку до супровідного листа додано заперечення на відповідь на відзив від 03.12.2019 № 923 з письмовими доказами, які судом залучено до матеріалів справи.

На підставі ухвали господарського суду Київської області від 09.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2020 виправлено технічну описку в ухвалі Господарського суду Київської області від 09.12.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, викладено вступну частину ухвали в нові редакції.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

13.01.2020, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, наразі - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (покупець) 24.11.2014 укладено договір № 2036/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3. Договору).

За умовами п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 11 Договору останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом встановлено, що додатковими угодами № 1 від 20.03.2015, № 2 від 20.07.2015, № 3 від 30.07.2015, № 4 від 15.10.2015, № 5 від 25.11.2015 сторонами вносилися зміни до Договору щодо ціни газу, порядку та умов проведення розрахунків, а також адреси та реквізитів сторін газу.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Переяслав-Хмельницької міської ради, Виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради, КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа», НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укргазвидобування» 18.12.2015 укладено договір № 525/375-в про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» (далі - субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375.

Визначено, що сума договору № 525/375-в від 18.12.2015 складає 740493,69 грн, які КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перераховує на рахунок НАК «Нафтогаз України» для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2015 року згідно з договором від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17, що передбачено п. 8 договору № 525/375-в від 18.12.2015.

Сторони у графі платіжного доручення «Призначення платежу» додатково зазначають «субвенція, що надається із загального фонду державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375», а також дату укладання і номер договору (п. 11 договору № 525/375-в від 18.12.2015).

На виконання умов договору від 18.12.2015 № 525/375-в про організацію взаєморозрахунків платіжним дорученням № 17 від 25.12.2015 КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перерахувало на рахунок НАК «Нафтогаз України» 740493,69 грн за спожитий природний газ у 2015 році.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації, КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа», НАК «Нафтогаз України» з метою погашення взаємної заборгованості, а саме організації проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», укладені (підписані) спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального Фонду Державного бюджету України на загальну суму 2179192,00 грн, а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 493 від 16.02.2016 на суму 194500,00 грн;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 2974 від 21.11.2016 на суму 180500,00 грн;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 3427 від 20.12.2016 на суму 1190500,00 грн;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 266 від 18.01.2017 на суму 613692,00 грн.

На виконання Спільного протокольного рішення № 493 від 16.02.2016 платіжним дорученням № 18 від 22.02.2016 КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перерахувало на рахунок НАК «Нафтогаз України» 194500,00 грн за спожитий природний газ у 2015 році згідно з договором від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17.

На виконання Спільного протокольного рішення № 2974 від 21.11.2016 платіжним дорученням № 28 від 23.11.2016 КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перерахувало на рахунок НАК «Нафтогаз України» 180500,00 грн за спожитий природний газ у 2015 році згідно з договором від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17.

На виконання Спільного протокольного рішення № 3427 від 20.12.2016 платіжним дорученням № 31 від 23.12.2016 КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перерахувало на рахунок НАК «Нафтогаз України» 1190500,00 грн за спожитий природний газ у 2015 році згідно з договором від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17.

На виконання Спільного протокольного рішення № 266 від 18.01.2017 платіжним дорученням № 34 від 25.11.2017 КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перерахувало на рахунок НАК «Нафтогаз України» 182573,16 грн за спожитий природний газ у 2015 році згідно з договором від 24.11.2014 № 2036/15-ТЕ-17.

Приписами ст. ст. 175, 173 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

На виконання умов Договору продавець передав покупцю у власність природний газ на загальну суму 6024633,73 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.2015 на суму 780335,56 грн; від 28.02.2015 на суму 677948,28 грн; від 31.03.2015 на суму 482729,53 грн; від 31.10.2015 на суму 857732,21 грн; від 30.11.2015 на суму 1415468,49 грн; від 31.12.2015 на суму 1810419,66 грн. Наведені акти приймання-передачі оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за Договором, позивачем, враховуючи часткові оплати заборгованості відповідачем, нараховано та заявлено до стягнення з останнього 452438,53 грн пені, 30341,93 грн 3% річних та 217393,60 грн інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання з оплати газу, спожитого відповідачем у 2015 році виконані, проте з простроченням строків оплати, встановлених Договором.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в загальній сумі 452438,53 грн та 3% річних в загальній сумі 30341,93 грн, з яких:

- за зобов`язаннями січня 2015 року за період з 17.02.2015 по 15.06.2015: пеня - 57755,37 грн, 3% річних - 3195,51 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2015 року: пеня за період з 17.03.2015 по 16.09.2015 склала 173672,38 грн; 3% річних за період з 17.03.2015 по 24.11.2015 - 9844,12 грн;

- за зобов`язаннями березня 2015 року: пеня за період з 15.04.2015 по 14.10.2015 склала 138761,60 грн; 3% річних за період з 15.04.2015 по 21.12.2015 - 9396,38 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 по 24.12.2015: пеня - 5187,21 грн, 3% річних - 353,67 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2016 по 03.02.2016: пеня - 55759,48 грн, 3% річних - 3801,78 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2015 року: за період з 15.01.2016 по 21.02.2016: пеня - 7573,41 грн, 3% річних - 516,37 грн; за період з 22.04.2016 по 14.07.2016: пеня - 13729,08 грн, 3% річних - 1141,45 грн; 3% річних за період з 15.07.2016 по 15.12.2016 - 2092,65 грн.

Інфляційні втрати в загальній сумі 217393,60 грн позивачем розраховано наступним чином:

- за зобов`язаннями січня 2015 року за період з березня по травень 2015 року - 68710,24 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2015 року за період з квітня по жовтень 2015 року - 110432,41 грн;

- за зобов`язаннями березня 2015 року за період з травня по листопад 2015 року - 15803,35 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2015 року за січень 2016 року - 5262,81 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2015 року за період з лютого по листопад 2016 року - 17184,80 грн.

При цьому, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, на кошти, сплачені на виконання договору про організацію взаєморозрахунків № 525/375-в від 18.12.2015, а також спільних протокольних рішень: № 493 від 16.02.2016, № 2974 від 21.11.2016, № 3427 від 20.12.2016, № 266 від 18.01.2017, - пеня, 3% річних та інфляційні втрати не нараховувались.

Разом з тим судом встановлено, що заборгованість за актами приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2015 на суму 780335,56 грн повністю погашена 16.06.2015;

- від 28.02.2015 на суму 677948,28 грн повністю погашена 25.11.2015;

- від 31.03.2015 на суму 482729,53 грн повністю погашена 22.12.2015;

- від 31.10.2015 на суму 857732,21 грн повністю погашена 25.12.2015;

- від 30.11.2015 на суму 1415468,49 грн повністю погашена 22.02.2016;

- від 31.12.2015 на суму 1810419,66 грн повністю погашена 28.12.2016.

Слід зазначити, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Метою цього Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Зі змісту з ст. ст. 4, 5, 6 вказаного Закону вбачається, що до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, у той час як ч. 3 ст. 7 вказаного Закону визначає, що на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відтак до заборгованості, що виникла і погашена до набрання чинності відповідним Законом, не можуть бути застосовані передбачені таким Законом правила і вимоги щодо необхідності включення до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Таким чином, виконання ч. 3 ст. 7 Закону не потребує включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Отже, застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12.02.2019 у справі № 917/440/18, від 26.02.2019 у справі № 926/992/18, від 04.04.2019 у справі № 906/576/18, від 13.05.2019 у справі № 914/1535/18, від 14.05.2019 у справі № 905/300/18, від 29.05.2019 у справі № 916/2279/18, від 10.06.2019 у справі № 904/4592/18, від 11.06.2019 у справі № 905/1964/18, від 25.07.2019 № 916/2278/18.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем було погашено заборгованість за зобов`язаннями січня-березня 2015 року, жовтня-листопада 2015 року та частково грудня 2015 року (за виключенням заборгованості, яка погашалась відповідно до вказаних вище договору про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень і на яку позивач не здійснював нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат), до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тобто до 30.11.2016, то заявлені позивачем до стягнення суми пені в розмірі 431136,04 грн, 3% річних в розмірі 26591,46 грн та інфляційні втрати в розмірі 200208,80 грн, нараховані на таку заборгованість підлягають списанню відповідно до вимог ст. 7 вказаного Закону. Відповідно, вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних у вказаних сумах є неправомірним та задоволенню не підлягають.

При цьому, на суму боргу у розмірі 165781,65 грн, яка існувала після 30.11.2016 та остаточно погашена лише 28.12.2016, Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» не поширюється, а тому нарахування пені, річних та інфляційних є правомірним.

Перевіривши за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховано на залишок заборгованості за зобов`язаннями грудня 2015 року в сумі 165781,65 грн, судом встановлено, що вони є арифметично вірними та відповідні нарахування складають: пеня - 21302,49 грн, 3% річних - 3750,47 грн, інфляційні втрати - 17184,80 грн, у зв`язку з цим позов є таким, що підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (08400, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Івана Мазепи, буд. 33; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ): 21302 (двадцять одну тисячу триста дві) грн 49 коп. пені, 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн 47 коп. 3% річних, 17184 (сімнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 80 коп. інфляційних втрат та 633 (шістсот тридцять три) грн 59 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.02.2020.

Суддя О.В. Щоткін