ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10.02.2020м. ДніпроСправа № 904/364/20

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. розглянувши матеріали заяви Божедарівської селищної ради про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Божедарівської селищної ради Криничанський район, смт. Божедарівка

до 1. Фермерського господарства «Агропартнер-2000» Криничанський район, с. Гуляйполе

2. Селянського (Фермерського) господарства «Смена» Криничанський район, с. Гуляйполе

3. Фізичної особи ОСОБА_1 Криничанський район, с. Гуляйполе

про розірвання договору оренди земельної ділянки №13/02/15/1-ДО від 13.02.2015, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 .

Суддя Новікова Р.Г.

ВСТАНОВИВ: Божедарівська селищна рада Криничанський район, смт. Божедарівка звернулась до Фермерського господарства «Агропартнер-2000», Селянського (Фермерського) господарства «Смена» та Фізичної особи ОСОБА_1 з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки №13/02/15/1-ДО від 13.02.2015, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ухилення відповідачів від сплати орендної плати в належному розмірі відповідно до рішення Божедарівської селищної ради «Про встановлення ставок і пільг із сплати земельного податку та ставок орендної плати на 2019 рік» №19-46/VІІ від 20.12.2018; наказ ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» №4-3778/15-19-сг від 18.11.2019.

Позивач зазначає, що на підставі договору оренди земельної ділянки №13/02/15/1-ДО від 13.02.2015 Головне управління Держземаганетва у Дніпропетровській області передало в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 47,6641га (кадастровий номер :01:001:7030) для ведення фермерського господарства.

В подальшому ОСОБА_1 вказана земельна ділянка була передана ФГ «АГРОПАРТНЕР-2000» та СФГ «СМЕНА», засновником яких є ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності (вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур).

Також позивач звертає увагу суду допущену технічну описку на пункті 3.2 договору №13/02/15/1-ДО від 13.02.2015 щодо кадастрового номеру земельної ділянки. Замість правильного номеру :01:001:7030 був зазначений помилковий кадастровий номер земельної ділянки :01:001:7030. Позивач стверджує, що такого кадастрового номеру не існує в публічній кадастровій карті України.

Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» №4-3778/15-19-сг від 18.11.2019 Божедарівській селищній об`єднаній територіальній громаді (Божедарівській селищній раді) Криничанського району Дніпропетровської області передано у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 119,0175га згідно з додатком до акту прийому-передачі.

Згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 18.11.2019 та додатком до нього земельна ділянка загальною площею 47,6641га кадастровий номер :01:001:7030 передана у власність Божедарівської селищної ради.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №195646289 вказана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності позивача.

Рішенням Божедарівської селищної ради «Про встановлення ставок і пільг із сплати земельного податку та ставок орендної плати на 2019 рік» №19-46/VІІ від 20.12.2018 встановлено ставки орендної плати на території Божедарівської селищної ради.

Відповідно до цього рішення ставка орендної плати (відсотків нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, для ведення фермерського господарства становить 7% (як для фізичних, так і для юридичних осіб). Ставки земельного податку для земель сільськогосподарського призначення також було змінено.

В газеті «Нові рубежі» №25 від 22.06.2019 опубліковано повідомлення землекористувачам Божедарівської об`єднаної територіальної громади щодо укладання додаткової угоди про зміну орендної плати та укладання відповідної додаткової угоди.

На адресу ОСОБА_1 та відповідачів направлялись звернення №574 від 13.09.2019 з повідомленням про необхідність укладання додаткової угоди у зв`язку зі зміною ставки орендної плати за користування землею для ведення фермерського господарства. Відповідачі відмовились від укладання додаткової угоди та сплати орендної плати за новою ставкою.

Оскільки позивач та відповідачі не дійшли згоди щодо приведення договору у відповідність з вимогами податкового законодавства та встановленим розміром орендних ставок, договір може бути розірваний.

Обґрунтовуючи підвідомчість вказаного спору господарському суду, позивач посилається на правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладену в постанові від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 позов залишений без руху та наданий час до 17.02.2020 для усунення виявлених недоліків.

На адресу суду 06.02.2020 надійшла заява про усунення виявлених недоліків разом з платіжним дорученням про сплату судового збору в розмірі 2102грн. разом з оригіналами поштових накладних та описів вкладення у цінний лист про направлення позову разом з доданими до нього документами на адреси відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2020 позов прийнятий до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.03.2020.

Також на адресу суду 06.02.2020 надійшла заява Божедарівської селищної ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 передавати земельну ділянку площею 47,6641га кадастровий номер :01:001:7030 в суборенду іншим особам, відчужувати право оренди на користь інших осіб або іншим шляхом передавати вказану земельну ділянку в користування.

В обґрунтування заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення може призвести до того, що протягом судового розгляду справи ОСОБА_1 може передати вказану земельну ділянку в суборенду або продати право користування іншим особам. В такому разі позивач буде змушений в рамках іншого судового провадження звертатися до суду з позовом про розірвання договору суборенди або іншого договору, на підставі якого право користування перейде до іншої особи.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із змісту частини 1статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту наведених норм заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, наприклад, - вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що вказані твердження позивача є лише його припущеннями про можливе вчинення дій в майбутньому відповідачами чи іншими особами та можливе в майбутньому порушення прав позивача.

При цьому заявником (позивачем) не надано суду доказів того, що в даний час такі дії відповідачами чи іншими особами уже вчиняються чи триває підготовка для їх вчинення.

Таким чином, суд вважає, що подана заява позивача подана передчасно так як обґрунтовується позивачем лише припущеннями та ймовірностями про можливе настання певних подій в майбутньому і не є достатньо обґрунтованою поданими позивачем доказами.

У свою чергу, обґрунтування позивачем потенційної можливості ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Божедарівської селищної ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 передавати земельну ділянку площею 47,6641га кадастровий номер :01:001:7030 в суборенду іншим особам, відчужувати право оренди на користь інших осіб або іншим шляхом передавати вказану земельну ділянку в користування.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись нормами статей 14, 74, 76, 77, 79, 129, 136 - 140, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Божедарівської селищної ради про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 10.02.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Р.Г. Новікова