ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.02.2020 Справа № 920/1183/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В. розглянувши без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/1183/19

за позовом - Державної екологічної інспекції у Сумській області (вул. Першотравнева, буд. 29, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 37970834),

до відповідача - Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства «Кролевецький агролісгосп» (вул. Промислова, буд. 5, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 23825683),

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - 1) Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352),

2) Сумської обласної ради (м-н Незалежності, 2, м. Суми, 40000, ідентифікаційний код 23826636),

про стягнення 22976,34 грн збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 22976,34 грн збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме: 6892,90 грн до спеціального фонду Державного бюджету України, 4595,27 грн - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 11488,17 грн до спеціального фонду місцевого бюджету Кролевецької міської ради, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Кролевецької міської ради, код бюджетного призначення платежу 24062100 (грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням природоохоронного законодавства), номер рахунку (ІВАN) UA1018498, код отримувача (ЄДРПОУ): 37824985, Державне казначейство України, а також стягнути з відповідача витрат на сплату судового збору в сумі 1921,00 грн (, МФО 820172, поточний рахунок 0919, Держказначейська служба України, м. Київ).

Позовні вимоги обгрунтовані не забезпеченням відповідачем охорони лісових насаджень в кв. 40 вид. 12, що призвело до вирубки трьох сиро ростучих дерев породи «Дуб» за відсутності спеціального дозволу на право використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) з діаметром пня біля шийки кореня: 1) 40 см х 37 см, 2) 40 см х 40 см, 3) 39 см х 37 см, чим порушено вимоги статей 19, 64, 68, 69 Лісового кодексу України.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.12.2019 у справі № 920/1183/19 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

06.12.2019 до суду надійшла заява позивача № 4211/12-13 від 05.12.2019 (вх. №10097 від 06.12.2019) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.12.2019 у справі № 920/1183/19 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/1183/19; справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановити відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до 02.01.2020; встановити позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив до 08.01.2020; а також встановити третім особам строк для подання письмових пояснень до 02.01.2020.

Копію вищезазначеної ухвали судом направлено на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернуто на адресу суду відділенням поштового зв`язку, копію вищезазначеної ухвали отримано уповноваженим представником відповідача 16.12.2019.

Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи Господарським судом Сумської області.

Станом на 05.02.2020 від відповідача на адресу суду не надходило заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов та письмових заперечень по суті позовних вимог.

26.12.2019 від третьої особи Сумської обласної ради до суду надійшли письмові пояснення № 01-24/1779 від 24.12.2019, в яких зазначає, що згідно з пунктом 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 691 Бюджетного кодексу України 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до спеціального фонду Державного бюджету України, а 70 відсотків - до спеціального фонду місцевих бюджетів, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідачем здійснювалась господарська діяльність на території Кролевецької міської ради, отже шкода за порушення вимог природоохоронного законодавства повинна частково відшкодовуватися в доход Державного бюджету, обласного та місцевого бюджету міської ради. Шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу стягується та перерозподіляється між бюджетами відповідно до статей 29 та 691 Бюджетного кодексу України.

З урахуванням вищезазначеного Сумська обласна рада просить розглядати справу без участі її представника.

27.12.2019 від Кролевецької міської ради до суду письмові пояснення № 02-17/2524 від 24.12.2019, в яких зазначає, що Державною екологічною інспекцією у Сумській області в позові невірно зазначено назву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Кролевецька об`єднана територіальна громада (ідентифікацій код 34135352) замість Кролевецької міської ради (ідентифікаційний код 34135352), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Кролевецька міська рада (об`єднана територіальна громада) утворилася за результатами перших виборів депутатів Кролевецької міської ради та Кролевецького міського голови, що відбулися 30.04.2017, та набрала повноваження з моменту офіційного оголошення Кролевецькою міською виборчою комісією Кролевецького району Сумської області на першій сесії Кролевецької міської ради сьомого скликання рішення про підсумки виборів 10.05.2017, до складу якої увійшли одна міська громада та дві сільські, а саме: територіальна громада міста Кролевець; територіальна громада з центром в селі Грузьке, що складається з сіл Грузьке, Мостище, Тарасівка Кролевецького району Сумської області; територіальна громада з центром в селі Реутинці, що складається з сіл Реутинці, Артюхове, Боцманів, Грибаньове, Ніжинське Кролевецького району Сумської області. Відповідно до рішення Кролевецької міської ради сьомого скликання від 17.05.2017 «Про реорганізацію Кролевецької міської ради» проведено процедуру реорганізації юридичних осіб шляхом приєднання до Кролевецької міської ради, обраною об`єднаною територіальною громадою, Грузчанської сільської ради Кролевецького району Сумської області та Реутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області. Тому Кролевецька міська рада звертає увагу суду на те, що саме вона повинна бути третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Також Кролевецька міська рада просить суд розгляд справи провести без участі її представника та зазначає, що при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд, розглянувши письмові пояснення Кролевецької міської ради встановив, що Кролевецька міська рада (ідентифікаційний код 34135352) є юридичною особою, яка утворилася за результатами перших виборів депутатів Кролевецької міської ради та Кролевецького міського голови, що відбулися 30.04.2017, та набрала повноваження з моменту офіційного оголошення Кролевецькою міською виборчою комісією Кролевецького району Сумської області на першій сесії Кролевецької міської ради сьомого скликання рішення про підсумки виборів 10.05.2017, до складу якої увійшли одна міська громада та дві сільські, а саме: територіальна громада міста Кролевець; територіальна громада з центром в селі Грузьке, що складається з сіл Грузьке, Мостище, Тарасівка Кролевецького району Сумської області; територіальна громада з центром в селі Реутинці, що складається з сіл Реутинці, Артюхове, Боцманів, Грибаньове, Ніжинське Кролевецького району Сумської області.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу; усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

На підставі наведеного суд вважає за необхідне замінити учасника справи № 920/1183/19 - третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Кролевецьку об`єднану територіальну громаду (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352) на Кролевецьку міську раду (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352).

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами у відповідності до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

Частинами другою, третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частина перша статті 53 ГПК України визначає, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Статтею 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить право пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, , вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області від 22.11.2018 за № 249, Інспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища на території Сумської області.

В період з 23.10.-26.10.2018 старшим державним інспекторам з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Сугоняком Я.В. в присутності директора Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства «Кролевецький агролісгосп» Груши І.В. було проведено позапланову перевірку по дотриманню вимог природоохоронного законодавства відповідачем.

Актом планової перевірки від 23.10-26.10.2018 встановлено, що відповідачем не забезпечено охорону лісових насаджень в кв. 40 вид. 12, що призвело до вирубки трьох сироростучих дерев породи «Дуб» за відсутності спеціального дозволу на право використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) з діаметром пня біля шийки кореня: 1) 40 см х 37 см; 2) 40 см х 40 см; 3) 39 см х 37 см, що є порушенням вимог статей 19, 64, 68, 69 Лісового кодексу України.

Згідно статті 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Частиною другою статті 19 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані:

- забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку;

- дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів;

- вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Згідно статті 63 цього ж Кодексу ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Статтею 64 Лісового кодексу України закріплено основні вимоги щодо ведення лісового господарства, а саме підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

За приписами статті 69 цього Кодексу спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Частиною першою статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Факт недотримання відповідачем природоохоронного законодавства підтверджується актом позапланової перевірки № 420 від 23.10-26.10.2018, польовою переліковою відомістю пнів від 23.10.2018.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку розміру заподіяної шкоди, який здійснено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» від 23.07.2008 № 665, розмір шкоди в результаті незаконного порубу дерев складає 22976,34 грн.

Згідно зі статтею 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

У відповідності до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» за порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, в нашому випадку державі.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини екологічного податку згідно із законом, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Пунктом 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 691 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до пункту 1.6 роз`яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» № 02-5/744 від 27.07.2001 року, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відшкодування шкоди на підставі цієї норми здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача а не іншої особи, оскільки сама лише неправомірна поведінка особи, яка не пов`язана із наслідками у вигляді шкоди, не тягне за собою її відшкодування.

Враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки відповідача (невжиття заходів з охорони лісів), наявність шкоди (збитки в розмірі 22976,34 грн) та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

Доводи позивача стосовно неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків з забезпечення охорони лісів на підвідомчій йому території від незаконної рубки та невжиття необхідних заходів до виявлення та притягнення винних осіб, які вчинили незаконну рубку дерев підтверджуються документами, складеними за результатами перевірки.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки відповідач належними доказами позовні вимоги не спростував, доказів сплати суми завданої шкоди суду не надав, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в сумі 22976,34 грн є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 52, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Замінити учасника справи № 920/1183/19 - третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Кролевецьку об`єднану територіальну громаду (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352) на Кролевецьку міську раду (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 34135352).

2. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства «Кролевецький агролісгосп» (вул. Промислова, буд. 5, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 23825683) 22976,34 грн збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме: 6892,90 грн до спеціального фонду Державного бюджету України, 4595,27 грн - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 11488,17 грн до спеціального фонду місцевого бюджету Кролевецької міської ради, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Кролевецької міської ради, код бюджетного призначення платежу 24062100 (грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням природоохоронного законодавства), номер рахунку (ІВАN) UA1018498, код отримувача (ЄДРПОУ): 37824985, Державне казначейство України.

3. Стягнути з Кролевецького дочірнього агролісогосподарського підприємства «Кролевецький агролісгосп» (вул. Промислова, буд. 5, м. Кролевець, Сумська область, 41300, ідентифікаційний код 23825683) на користь Державної екологічної інспекції у Сумській області (вул. Першотравнева, буд. 29, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 37970834, МФО 820172, поточний рахунок 0919, Держказначейська служба України, м. Київ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено та підписано суддею 10 лютого 2020 року.

Суддя С.В. Заєць