ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 рокуСправа № 912/3492/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3492/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас", 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4-В

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс", 25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84, к. 414

про стягнення 167 293,62 грн

Представники сторін:

від позивача - Долгополова В.М., виписка, статут №2 від 10.12.19;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні 31.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (далі - ТОВ "Агрозахист Донбас", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (далі - ТОВ "Агродар-Україна Плюс", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 357 970,70 грн, з яких: 190 677,08 грн основного боргу, 20 036,01 грн - 48% річних, 13 951,37 грн пені та 133 306,24 грн штрафу, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 4489 від 07.06.2019 та Додатку №1 від 07.06.2019 до нього в частині своєчасної та повної оплати поставленого Товару.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2019 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/3492/19 в порядку спрощеного позовного провадження; судовий розгляд призначено на 02.01.2020; сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

24.12.2019 на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та зазначив про його сплату 13.12.2019 і 17.12.2019. Відповідач у відзиві не погодився з розрахунком позивача в частині нарахування штрафу, а також заявлено про зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою від 02.01.2020 відповідачу продовжено строк для подання відзиву та прийнято його до розгляду; розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 21.01.2020.

Протокольною ухвалою від 21.01.2020 оголошено перерву в судовому засіданні по розгляду справи до 31.01.2020.

22.01.2020 позивачем подано заперечення на відзив, що за своєю суттю є відповіддю на відзив (ст. 166 Господарського процесуального кодексу України), відповідно до яких ТОВ "Агрозахист Донбас" заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій. Разом з цим, в порушення вимог п. 2 ч. 6 ст. 165, ч. 3 ст. 166 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано доказів, що підтверджують надіслання відповідачу відповіді на відзив, з підстав чого суд не вважає дотриманим порядок подання відповіді на відзив та не враховує такі заперечення.

31.01.2020 суд продовжив розгляд справи по суті.

В ході судового засідання 31.01.2020 судом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 912/3492/19 відповідачем було сплачено заборгованість за договором поставки № 4489 від 07.06.2019 та Додатку №1 від 07.06.2019 до нього поставки в розмірі 190 677,08 грн, про що до матеріалів справи подано відповідні докази, а саме платіжні доручення: 864 від 13.12.2019 на суму 100 000,00 грн та № 900 від 17.12.2019 в сумі 90 677,08 грн (а.с. 36-37).

Представником позивача в судовому засіданні 31.01.2020 підтверджено надходження коштів в розмірі 190 677,08 грн на рахунок ТОВ "Агрозахист Донбас" та зазначено про зарахування таких коштів в рахунок погашення суми основного боргу.

З підстав викладеного, ухвалою від 31.01.2020 провадження у справі №912/3492/19 в частині стягнення 190 677,08 грн основного боргу закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Отже, суд розглядає по суті позовні вимоги в частині стягнення 20 036,01 грн 48% річних, 13 951,37 грн пені та 133 306,24 грн штрафу.

Представником позивача позовні вимоги підтримано.

Представник відповідача участі в судових засіданнях не брав.

Господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, зокрема, призначеного на 31.01.2020, оскільки ухвала суду у даній справі направлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження.

Згідно даних сайту Укрпошти, ухвала від 21.01.2020 про призначення судового засідання у справі на 31.01.2020 отримана ТОВ "Агродар-Україна Плюс" 29.01.2020. Окрім того, суд повідомив відповідача про дату, час і місце судового засідання телефонограмою від 30.01.2020.

За правилами пунктів 2, 3 частини 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З підстав викладеного господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 31.01.2020 за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 31.01.2020 судом досліджено докази.

Розглянувши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення представника позивача, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у даній справі.

07.06.2019 між ТОВ "Агрозахист Донбас" (Постачальник) та ТОВ "Агродар-Україна Плюс" (Покупець) укладено договір поставки №4489 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого Постачальник в терміни визначені договором зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору, постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна продукції, що поставляється за цим-Договором, вказується у Додатках в національній валюті та визначається в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Міндобрива та Мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро (п. 2.2 Договору).

Згідно п.п. 6.1, 6.2. Договору, поставка продукції здійснюється на умовах визначених у Додатках до цього договору. Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним прийманням по кількості і якості. Приймання Товару по кількості та якості проводиться Покупцем в момент його отриманні від Постачальника.

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків (п. 11.2. Договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Додатком №1 від 07.06.2019 до Договору сторони погодили, що поставці підлягають товари в асортименті за ціною на загальну суму (з ПДВ) 253 677,08 грн.

Згідно п. 3 вказаного Додатку, Покупець сплачує постачальнику 20% вартості до 11.06.2019. Остаточний розрахунок за отриманий Товар Покупець зобов`язується здійснити до 15.10.2019 (а.с.17).

Додаток № 1 від 07.06.2019 до Договору підписано сторонами та скріплено печатками.

Згідно видаткової накладної № 5262 від 19.06.2019 Постачальник поставив, а Покупець прийняв Товар на суму 253 677,08 грн (а.с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було прострочено оплату вартості отриманого Товару, з підстав чого позивач просить стягнути 20 036,01 грн 48% річних, 13 951,37 грн пені та 133 306,24 грн штрафу.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За договором поставки, згідно приписів ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст. 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України та частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

За правилами частини 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Окрім того, відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пп. 7.1.1 п. 7.1 Договору за несвоєчасну оплату продукції Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до умов пункту 7.8. Договору, в разі прострочення покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 5 днів, покупець сплачує додатково штраф у розмірі 30% від суми несвоєчасно сплаченого Товару.

Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним Договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільним кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років (п. 7.10. Договору).

Пунктом 7.7. Договору передбачено, в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього Договору, покупець відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості 48% річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним Додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Отже, сторони в Договорі узгодили інший розмір процентів річних, ніж встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення відповідачем умов Договору поставки та Додатку до нього щодо строку розрахунку, позивачем правомірно нараховано відповідачу штрафні санкції та 48 річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування пені та 48% річних (а.с.9-11), суд встановив, що позивачем здійснено вказані нарахування за двома періодами:

період 1 - з 12.06.2019 по 14.07.2019 на суму заборгованості 253 677,08 грн;

період 2 - з 16.10.2019 до 20.11.2019 на суму заборгованості 190 677,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, порядок та строки розрахунків за переданий товар визначені в Додатку до Договору №4489 від 07.06.2019.

Суд враховує, що періоди визначені позивачем правильно, з урахуванням умов п. 3 Додатку до Договору. Однак, нарахування за період 1 позивач здійснює на суму боргу 253 677,08 грн (тобто на всю суму поставленого Товару), що є неправомірним, оскільки таке нарахування повинно бути здійснено на суму 50 735,42 грн, що становить 20% від вартості поставленого Товару.

Отже, в межах періоду розрахунку позивача з відповідача підлягають стягненню:

пеня за період з 12.06.2019 по 14.07.2019 на суму боргу 50 735,42 грн - 1 605,46 грн;

48% річних за період з 12.06.2019 по 14.07.2019 на суму боргу 50 735,42 грн - 2 201,78 грн.

Перевіривши розрахунок суми процентів річних та пені за період 2 суд встановив, що вказані розрахунки є арифметично правильними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 7 529,51 грн та 48% річних в розмірі 11 228,90 грн. У задоволенні пені та 48% річних в іншій частині суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати переданого товару більше ніж на 5 днів, а тому вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 30% від суми несвоєчасно сплаченого Товару також заявлена правомірно.

Однак, нарахування позивачем штрафу здійснено без урахуванням п. 3 Додатку до Договору поставки № 4489 від 07.06.2019 щодо погодженого порядку і строків розрахунку.

Суд наводить власний розрахунок штрафу:

- 30% від суми 50 735,42 (20% від суми поставленого Товару) становить 15 220,63 грн

- 30% від суми 202 941,66 грн (залишок суми неоплаченого Товару) становить 60 882,50 грн, всього 76 103,13 грн.

Отже, сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 76 103,13 грн. У задоволенні штрафу в іншій частині суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд враховує наступне.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні частини третьої статті Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд при цьому повинен врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

Правова позиція Верховного Суду "Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій" (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Заяву про зменшення заявленої до стягнення суми штрафних санкцій відповідач мотивує тим, що заборгованість, яка існувала за несплату поставленого Товару ним погашена, а розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Оцінивши в сукупності обставини справи та надані докази, приймаючи до уваги сплату відповідачем заборгованості згідно договору поставки, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема у визначеному договором розмірі 48% річних, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені та штрафу на 30%, тобто до 5 270,66 грн пені та 58 542,85 грн штрафу

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 5 270,66 грн пені, 11 228,90 грн 48% річних, 53 272,19 грн штрафу.

В решті суми позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. При цьому в частині штрафних санкцій судовий збір покладається на відповідача без урахування їх зменшення.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 221, 231, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84, к. 414, ідентифікаційний код 33423315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4-В, ідентифікаційний код 30048570) 5 270,66 грн пені, 11 228,90 грн 48% річних, 53 272,19 грн штрафу, а також 1 422,83 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" за адресою: 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 4-В та Товариству з обмеженою відповідальністю "Агродар-Україна Плюс" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84, к. 414.

Повне рішення складено 05.02.2020.

Суддя В.В.Тимошевська