ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

07.02.2020м. ХарківСправа № 922/317/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. № 317/20 від 05 лютого 2020 року)

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Флекс», м. Дніпро,
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю «В.А.Н. ФУДЗ», м. Харків,
про стягнення заборгованості в розмірі 8 833,46 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області звернувся заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Флекс», із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «В.А.Н. ФУДЗ», заборгованості за договором поставки № 2897 від 21 січня 2019 року в загальному розмірі 8 833,46 грн., в тому числі 6 000,00 грн. основна заборгованість, 1 627,34 грн. пеня, 600,00 грн. 10% штраф, 472,05 інфляційні втрати та 134,07 грн. 3% річних.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов`язання за договором поставки № 2897 від 21 січня 2019 року.

Розглянувши заяву та подані докази, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Стаття 150 Господарського процесуального кодексу встановлює вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, частиною 3 якої передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу заявника на те, що стаття 91 Господарського процесуального кодексу України містить загальні вимоги щодо оформлення письмових доказів, зокрема, письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01 вересня 2003 року) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Разом з тим, подані до матеріалів заяви про видачу судового наказу копії письмових доказів не відповідають вище викладеним вимогам, оскільки не містять зазначення назви посади особи, яка засвідчує копії документів, її ініціалів, прізвища та дати такого засвідчення, що в сукупності унеможливлює відповідність поданої заяви приписам статті 150 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За розгляд заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 210,20 грн. Згідно з частиною 2 статті 151 Господарського Кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтею 147, пунктом 3 частини 1 статті 148, статтею 150, пунктом 1 частини 1 статті 152, статтями 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд-Флекс» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «В.А.Н. ФУДЗ» заборгованості в розмірі 8 833,46 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Копію ухвали надіслати стягувачу та боржнику.

Ухвалу підписано 07 січня 2020 року.

Суддя Н. В. Калініченко

№ 922/317/20