ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2668/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 50-Г)

до Фізичної особи-підприємця Сем`янівського Максима Олеговича ( АДРЕСА_1 ),

за участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Рахункової палати (01601, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 7),

про стягнення 51456,86 грн. заборгованості з орендної плати згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р., у тому числі - 40196,83 грн. основного боргу, 2068,89 грн. пені, 9177,50 грн. завдатку, 19,64 грн. інфляційних втрат.

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: Литвин Б.О. (довіреність № 16 від 30.05.2019 р.);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Полякова Ю.Г. (довіреність № 10-202 від 24.01.2020 р.).

Обставини справи:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сем`янівського Максима Олеговича (далі - відповідач) про стягнення 51456,86 грн. заборгованості з орендної плати згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р., у тому числі - 40196,83 грн. основного боргу, 2068,89 грн. пені, 9177,50 грн. завдатку, 19,64 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем передбачених договором оренди № 141 від 22.04.2019 р. зобов`язань із своєчасної оплати орендних платежів та внесення завдатку, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 40196,83 грн. основного боргу, 2068,89 грн. пені, 9177,50 грн. завдатку, 19,64 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.11.2019 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 12.12.2019 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.12.2019 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи на 26.12.2019 р.

20.12.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення б/н, б/д (вх. № 25362/19 від 20.12.2019 р.), за змістом яких Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву зазначає, що є належним позивачем у даній справі. В обґрунтування своєї позиції позивач вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 р. № 106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету" на Фонд державного майна України покладено завдання щодо здійснення контролю за справлянням надходжень до бюджету від орендної плати за користування цілісними майновими комплексами та іншим державним майном за кодом бюджетної класифікації 22080100, 22080200, 22080300. Окрім того, позивач, посилаючись на пункт 2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, зазначає, що розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем. У разі, коли орендодавцем нерухомого майна (будинку, споруди, приміщення) є державне підприємство, установа, організація, розмір орендної плати погоджується з органом, визначеним в абзаці другому статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яким, відповідно, і є Фонд державного майна України (його регіональні відділення).

Так, позивач вказує, що 25.03.2019 р. Рахункова палата звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву з листом від 25.03.2019 р. № 14/929 щодо погодження розміру орендної плати за майно, визначене договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р. Листом № 30-06/2614 від 27.03.2019 р. відділенням було погоджено розмір такої орендної плати.

Водночас, 20.12.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання № 30-10 від 29.11.2018 р. (вх. № 25363/19 від 20.12.2019 р.) про залучення Рахункової палати до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача з огляду на те, що пунктом 3.6 договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р., встановлено обов`язок орендаря перераховувати орендну плату до 20 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, таким чином: 50% орендної плати перераховуються відповідачем до Державного бюджету України, а 50% орендної плати перераховуються на розрахунковий рахунок балансоутримувача, яким, відповідно, є Рахункова палата, а відтак, на думку позивача, рішення суду у даній справі може вплинути на права і обов`язки вказаної особи.

У судовому засіданні 26.12.2019 р. представник позивача підтримував позицію, викладену позивачем у додаткових поясненнях б/н, б/д (вх. № 25362/19 від 20.12.2019 р.), а також клопотання № 30-10 від 29.11.2018 р. (вх. № 25363/19 від 20.12.2019 р.) про залучення Рахункової палати до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; відповідач у судове засідання не з`явився, уповноваженого представника не направив. Водночас, про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2019 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи на 27.01.2020 р. та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Рахункову палату.

14.01.2020 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 793/20 від 14.01.2020 р.) про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви третій особі.

27.01.2020 р. до господарського суду Київської області від Рахункової палати надійшли пояснення № 10-218 від 27.01.2020 р., відповідно до яких третя особа зазначала, що зобов`язання за договором № 141 по сплаті орендної плати згідно переданих з квітня по вересень 2019 року орендарю рахунків-фактур та актів надання послуг для забезпечення сплати орендної плати орендодавцю/балансоутримувачу, яким відповідно є Рахункова палата, відповідач не виконав.

З метою забезпечення виконання договорів, укладених між Рахунковою палатою та відповідачем, у тому числі - договору № 141, Рахункова палата листом від 07.08.2019 р. № 13-2307 звернулась до відповідача щодо перерахування ним суми основного боргу та штрафних санкцій Рахунковій палаті та до державного бюджету. Звернення Рахункової палати відповідач залишив без реагування.

Враховуючи наведені обставини, 01.10.2019 р. додатковою угодою про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 141 від 22.04.2019 р., у зв`язку з невиконанням орендарем зобов`язань щодо щомісячної сплати орендної плати більше трьох місяців підряд договір № 141 було розірвано на вимогу орендодавця/балансоутримувача.

У судовому засіданні 27.01.2020 р. представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі і зазначав, що жодних оплат від відповідача до бюджету не надходило, представник третьої особи був присутнім; представник відповідача не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Як зазначено в ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

У судовому засіданні 27.01.2020 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Згідно зі ст. 287 Господарського кодексу України Фонд державного майна України, його регіональні відділення є орендодавцями щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Також статтею 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Відповідно до ч. 4 статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями державного майна можуть бути підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву на адресу Рахункової палати було надіслано лист № 30-06/2614 від 27.03.2019 р. про погодження розміру орендної плати, за яким регіональне відділення погодило орендну плату за базовий місяць оренди державного нерухомого майна, загальною площею 122,2 кв.м (частина нежитлового приміщення в підвальному поверсі будівлі), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 7, орендодавцем якого є Рахункова палата, в розмірі 18355,00 грн. без ПДВ за базовий місяць оренди - лютий 2019 року.

У подальшому, 22.04.2019 р. між Рахунковою палатою (орендодавець/балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Сем`янівським Максимом Олеговичем (орендар) було укладено договір № 141 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець/балансоутримувач передає, а орендар приймає, в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення в підвальному поверсі, загальною площею 122,2 кв.м (далі - майно), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 7 (реєстровий номер 00013540.1 РОИДАП010.) та перебуває на балансі Рахункової палати, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість/актом оцінки на 28 лютого 2019 року і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 3671000,00 грн. (без ПДВ).

Майно передається в оренду з метою забезпечення організації харчування для працівників Рахункової палати - без здійснення продажу товарів підакцизної групи (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна.

У відповідності з п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2019 року 18355,00 грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди квітень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період березень-квітень місяці 2019 року.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата перераховується орендарем до державного бюджету та орендодавцю/балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з п. 3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та орендодавцю/балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці оренди) (п. 3.8 договору).

У відповідності з п. 3.9 договору закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та орендодавцю/балансоутримувачу.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що орендар зобов`язується протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачений цим договором. Завдаток стягується до державного бюджету і орендодавцю/балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.6 цього договору. Після закінчення основного строку договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць (останні місяці), з урахуванням внесеного орендарем завдатку. У разі виникнення у орендаря заборгованості з орендної плати за результатами такого перерахування орендар зобов`язаний перерахувати її до державного бюджету і орендодавцю/балансоутримувачу в сумі, на яку вона перевищує розмір завдатку.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, діє з 22.04.2019 р. до 22.03.2022 р. включно.

Рахунковою палатою та ФОП Сем`янівським М.О. було підписано додаток № 1 до договору № 141 від 22.04.2019 р., за яким було встановлено розмір орендної плати за перший (базовий) місяць оренди в сумі 18355,00 грн.

Також Рахунковою палатою та ФОП Сем`янівським М.О. було підписано додаток № 2 до договору № 141 від 22.04.2019 р., а саме - акт приймання-передавання орендованого майна, за яким орендодавцем було передано в оренду орендарю майно - частину нежитлового приміщення в підвальному поверсі, загальною площею 122,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 7 (реєстровий номер 00013540.1 РОИДАП010.).

Регіональним відділенням ФДМ України по місту Києву було направлено на адресу ФОП Сем`янівського М.О. та Рахункової палати лист № 30-05/7492 від 11.09.2019 р., відповідно до якого повідомлялось про те, що станом на 12.09.2019 р. заборгованість орендаря перед бюджетом з орендної плати за договором оренди складає 40196,83 грн., а також орендарем не сплачена сума завдатку у розмірі 9177,50 грн., з урахуванням чого позивач просив відповідача здійснити перерахування зазначених платежів на реквізити РВ ФДМ України по місту Києву.

Відповідач заборгованість не оплатив, у зв`язку з чим позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 761 Цивільного кодексу України передбачено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендодавцями державного майна є Фонд державного майна та його регіональні відділення. Окрім того, орендодавцями державного майна можуть бути підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна (ч. 4 ст. 5 того ж Закону).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, належним чином та у встановлені строки не виконував, у зв`язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, загальний розмір якої за період з квітня по серпень 2019 року становить 40196,83 грн.

При цьому, відповідач відзиву на позовну заяву чи заперечень по суті спору не надав, доводи позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Доказів сплати суми заборгованості матеріали справи станом на час прийняття в ній рішення не містять.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором оренди № 141 від 22.04.2019 р. в сумі 40196,83 грн., з урахуванням встановлення судом факту наявності вказаної заборгованості відповідача перед позивачем у загальній сумі 40196,83 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, позивач просив суд стягнути з відповідача 9177,50 грн. завдатку на підставі п. 3.8 договору.

Як зазначалося вище, зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці оренди) (п. 3.8 договору).

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів сплати відповідачем завдатку за договором оренди, вимога позивача про стягнення 9177,50 грн. завдатку також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також РВ ФДМ України по місту Києву було заявлено до стягнення з відповідача 2068,89 грн. пені.

Згідно з наведеним вище п. 3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та орендодавцю/балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Водночас, за приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання здійснюється від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір пені був визначений позивачем у сумі 2068,89 грн. за період з 21.05.2019 р. до 23.09.2019 р. на наростаючу заборгованість.

Суд, здійснивши перерахунок пені щодо кожного простроченого орендного платежу окремо, дійшов висновку, що вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в розмірі 2009,31 грн., а саме -

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
2805.8121.05.2019 - 06.06.20191717.5000 %0.096 %*45.74
2805.8107.06.2019 - 18.07.20194217.5000 %0.096 %*113.00
2805.8119.07.2019 - 05.09.20194917.0000 %0.093 %*128.07
2805.8106.09.2019 - 23.09.20191816.5000 %0.090 %*45.66
9177.5021.06.2019 - 18.07.20192817.5000 %0.096 %*246.41
9177.5019.07.2019 - 05.09.20194917.0000 %0.093 %*418.90
9177.5006.09.2019 - 23.09.20191816.5000 %0.090 %*149.35
9177.5021.07.2019 - 05.09.20194717.0000 %0.093 %*401.80
9177.5006.09.2019 - 23.09.20191816.5000 %0.090 %*149.35
9177.5021.08.2019 - 05.09.20191617.0000 %0.093 %*136.78
9177.5006.09.2019 - 23.09.20191816.5000 %0.090 %*149.35
9177.5021.09.2019 - 23.09.2019316.5000 %0.090 %*24.89
З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 19,46 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 19,46 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за червень 2019 року на суму 2805,81 грн., є обґрунтованим, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сем`янівського Максима Олеговича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (одержувач - УК у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), р/р 6011, МФО 899998, КЕКД 22080300, назва - плата за оренду іншого державного майна) 40196 (сорок тисяч сто дев`яносто шість) грн. 83 коп. основного боргу, 9177 (дев`ять тисяч сто сімдесят сім) грн. 50 коп. завдатку, 2009 (дві тисячі дев`ять) грн. 31 коп. пені, 19 (дев`ятнадцять) грн. 46 коп. інфляційних втрат, 1918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять) грн. 78 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05.02.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна