ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" лютого 2020 р. м. Київ Справа № 911/3159/19

Господарський суд Київської області, у складі судді Лилака Т.Д. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський деревопереробний комплекс" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський деревопереробний комплекс" (11602, Житомирська обл., м. Малин, вул. Неманихіна, 2, код 40379878)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМДЕРЕВИНА" (07203, Київська обл., Іванківський р-н, с. Запрудка, вул. Шевченка, 79, код 42497340)

про стягнення 896 765,06 грн.

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський деревопереробний комплекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМДЕРЕВИНА" про стягнення 896 765,06 грн. заборгованості за Договором поставки № 0103/19-02 від 01.03.2019.

06.02.2020 на адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський деревопереробний комплекс" надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМДЕРЕВИНА" в межах суми заборгованості.

В обґрунтування вищезазначеної заяви, ТОВ "Малинський деревопереробний комплекс" посилається на те, що йому стало відомо, що відповідач не виконує свої договірні зобов`язання не тільки за Договором поставки № 0103/19-02 від 01.03.2019, а й за господарськими договорами з іншими контрагентами, на підтвердження чого додав до заяви копії судових рішень.

На думку заявника, у зв`язку з наявністю значної заборгованості перед іншими контрагентами, існує загроза витрачання коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМДЕРЕВИНА" не для розрахунків з позивачем, а для погашення заборгованості за іншими договорами.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши доводи позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, господарський суд вважає останні не обґрунтованими та недоведеними, оскільки, позивач лише припускає, що грошові активи, які є у відповідача, можуть зменшитись за кількістю або зникнути на момент виконання рішення суду у зв`язку з заборгованістю перед іншими контрагентами. Проте, доказів на підтвердження ймовірності утруднення виконання (у разі задоволення позову) рішення господарського суду в разі невжиття заходів забезпечення не надав.

До того ж варто зазначити, що накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача може призвести до неможливості розрахунку з іншими контрагентами, що негативно скажеться на господарській діяльності відповідача.

Посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без надання обґрунтованих доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову, а тому суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський деревопереробний комплекс" такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України.

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський деревопереробний комплекс" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 10.02.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак