ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" лютого 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3728/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Сулімі Г.В.

розглянувши справу № 916/3728/19

за позовом Виробничо-комерційної фірми «Взірець-2000» у вигляді ТОВ (65496, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Лиманка, ж/к Чорноморка, вул. Побратимів, 9/5, )

до Малого колективного підприємства «Праця» (65006, м. Одеса, вул. Маловського, буд. 3, )

про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 37 187,92 грн.

Представники сторін:

Від позивача- Сон К.Е. (довіреність від 09.12.2019);

Від відповідача не з`явився.

Суть спору:

Виробничо-комерційна фірма «Взірець-2000» у вигляді ТОВ звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Малого колективного підприємства «Праця» про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 37 187,92 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3728/19, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на 17.01.2020.

Протокольною ухвалою від 17.01.2020 відкладено судове засідання на 05.02.2020.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 509, 525, 526, 611, 612 Цивільного кодексу України, статті 162, 163, 164, 172, 193, 199, 229, 265 Господарського кодексу України обґрунтовані Позивачем тим, що Відповідач не розрахувався за поставлений йому товар.

Представник відповідача 05.02.2020 в судове засідання не з`явився, відомості про отримання ухвали суду від 21.01.2020 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання наявні в матеріалах справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 04.02.20 за вх. № 5777/20. Відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надходило.

Згідно із частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в :

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Відповідно до частини першої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 24.03.2018 Виробничо-комерційна фірма «Взірець-2000» у вигляді ТОВ (Позивач) здійснила поставку товару, а саме оцинкованої сталі 0,5 Профнастил S-8, у кількості 306,831 м.кв. для Малого колективного підприємства «Праця» (Відповідач) на загальну суму 37 187,92 грн.

Позивачем виставлено Відповідачу рахунок на оплату поставленого товару від 24.03.2018 № 301 на загальну суму 37 187,92 грн. /а.с.28/

Відповідач поставлений товар отримав в повному обсязі, що підтверджується написом «товар отримав в повному обсязі», підписом його представника та печаткою підприємства на рахунку на оплату від 24.03.2018 № 301.

Окрім того, відповідачем було оформлено довіреність від 24.03.2018 № 8 на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Взірець 2000» за рахунком № 301 від 24.03.2018, а саме: триста шість цілих вісімсот тридцять одну тисячу м.кв. Оцинковки 0,5 Профнастил S-8./а.с.27/

МКП «Праця» не надано доказів на спростування вищевказаних обставин.

Позивач звертався до Відповідача з претензією від 15.11.2019, в якій просив сплатити суму заборгованості до 30.11.2019.

Докази оплати Відповідачем суми заборгованості за отриманий товар у розмірі 37 187,92 грн. в матеріалах справи відсутні.

Частиною третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже з урахуванням наведеної сукупності наданих Позивачем доказів на підтвердження поставки товару, суд вважає їх вірогідними, тобто такими, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги. При цьому, Відповідачем не надано жодних доказів на спростування цих обставин.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 37 187,92 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частиною першою статті 11, статтями 509, 525, 526, частиною першою статті 530, статтею 629, частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Малого колективного підприємства «Праця» (65006, м. Одеса, вул. Маловського, буд. 3, ) на користь Виробничо-комерційної фірми «Взірець-2000» у вигляді ТОВ (65496, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Лиманка, ж/к Чорноморка, вул. Побратимів, 9/5, ) 37 187,92 (тридцять сім тисяч сто вісімдесят сім грн. 92 коп.) суму заборгованості та витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.02.2020.

Суддя Ю.А. Шаратов