ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.02.2020 Справа № 905/1961/19

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська (Єжи Гедройця), будинок № 5; код ЄДРПОУ - 40075815) в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03035, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок №61; адреса для листування: 61052, місто Харків, вулиця Євгена Котляра, будинок №7; )

до комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (86065, Донецька область, місто Авдіївка, вулиця Молодіжна, будинок №3; )

про стягнення 515 257,86 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: Багрій Н.М. (адвокат, ордер серія КС №650654)

від відповідача: не з`явились

С У Т Ь С П О Р У

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради про стягнення 515 257,86 гривень, з яких: 436 463,14 гривень заборгованість, 3 924,45 гривень інфляційних втрат, 5 916,82 гривень 3% річних, 68 952,87 гривень пеня.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №04-09/163 від 29.12.2018 в частині оплати отриманої теплової енергії за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, у зв`язку з чим за останнім виникла заборгованість, а позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 28.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.11.2019, встановлено сторонам строк для надання суду доказів, заяв по суті справи та з процесуальних питань.

На електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 14.11.2019 відкладено підготовче засідання на 28.11.2019 та продовжено строк учасникам справи для надання суду заяв по суті спору, будь-яких доказів.

Ухвалою суду від 28.11.2019 відкладено підготовче засідання на 10.12.2019, продовжено строк учасникам справи для надання суду заяв по суті спору, будь-яких доказів

На адресу Господарського суду Донецької області 28.11.2019, після судового засідання, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, оскільки він не є споживачем теплової енергії за спірним договором. Також, останній зазначав, що позивачем не доведено дотримання теплового режиму, акти приймання-передачі підписані неуповноваженими особами, відсутність належних актів зняття показників приладів обліку. У вказаному відзиві на позовну заяву відповідач просив витребувати у позивача певні документи.

У зв`язку з недодержанням відповідачем вимог статті 81 ГПК України, клопотання відповідача про витребування доказів задоволено не було.

Від позивача 06.12.2019 надійшла відповідь на відзив із запереченнями проти доводів відповідача. До відповіді на відзив на позовну заяву позивачем надано витребувані відповідачем документи.

За результатами підготовчого засідання 10.12.2019 суд дійшов висновку, що сторони мали достатньо часу для подання доказів, заяв по спору та з процесуальних питань, а тому вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 27.12.2019.

Листом №905/1961/19 від 26.12.2019 сторін було повідомлено, що судове засідання, призначене на 27.12.2019, не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Про дату та час проведення наступного судового засідання їх буде повідомлено у встановленому законом порядку.

Суддя Фурсова С.М. з 26.12.2019 по 17.01.2020 перебувала у щорічній відпустці, з 20.01.2020 по 24.01.2020 - на навчанні в Національній школі суддів України.

Ухвалою суду від 27.01.2020 сторін повідомлено, що судове засідання у справі відбудеться 05.02.2020 об 11:00год.

У судовому засіданні 05.02.2020 представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Наголошував на тому, що заперечення відповідача є необґрунтованими, документально не підтвердженими. Надав пояснення щодо розміру відображеного сальдо 44 045,50 гривень в Акті звірки розрахунків станом на 01.01.2019, зазначивши, що вказана сума надійшла від відповідача на виконання рішення Господарського суду Донецької області №905/2876/17 від 13.02.2018.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання через зайнятість в іншому судовому процесі.

В матеріалах справи містяться відомості щодо повідомлення сторін про судові засідання у справі. Заяв про розгляд справи без присутності відповідача до суду не надходило. У підготовчі засідання 14.11.2019, 28.11.2019, 10.12.2019 відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомляв.

Системний аналіз положень Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки сторони до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу господарського судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A №253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи тривалий розгляд справи (з 28.10.2019), з метою недопущення порушення права особи (позивача) на доступ до правосуддя, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України та для захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вирішено здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

29.12.2018 між акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - Постачальник, позивач) в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» та комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (далі - Споживач, відповідач) було укладено договір №04-09/163 на відпуск теплової енергії.

Договір підписано з Протоколом розбіжностей від 22.01.2019, які були врегульовані сторонами.

Згідно п.1.1. договору Постачальник забезпечує житловий фонд, який перебуває на утриманні (балансі) Споживача, тепловою енергією для потреб населення з максимальним тепловим навантаженням, зазначеним в дислокації, що є невід`ємною частиною договору.

Споживач, як балансоутримувач, здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання і забезпечує розподіл і регулювання теплової енергії по стояках централізованого опалення, яка подається Постачальником до житлового будинку, однак він не є споживачем теплової енергії в повному розумінні даного поняття, не отримує прибутку від теплопостачання кінцевим споживачам, мешканцям будинку №73 по вулиці Соборній у місті Авдіївка, збирає від них кошти за послугу центрального опалення та передає їх Постачальнику. (.2.1. договору)

Відповідно до п. 4.1. договору Споживач за одержану теплову енергію здійснює оплату відповідно до встановлених тарифів. Оплата проводиться згідно з виставленими рахунками у строк, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання рахунку. Рахунок вручається Постачальником під розпис уповноваженій особі або працівникам організації (установи, підприємства та ін.) Споживача, або надсилається поштою. У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, Споживач зобов`язаний самостійно отримати рахунок Постачальника.

Частиною 3 п. 4.1. договору визначено, що згідно з постановою НКРЕ від 14.12.2010 № 1828 тариф за 1 Гкал складає 221,51 грн. без ПДВ; згідно з розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 29.11.2018 № 1022 тариф для населення за 1 Гкал складає 1361,93 грн., в т.ч. ПДВ.

Нарахування за теплову енергію проводяться на підставі акта її подання, підписаного Постачальником та Споживачем. У випадку відсутності представника Споживача під час складання акта подання теплової енергії або у випадку, коли приміщення до якого подається теплова енергія є закритим та є відсутньою можливість потрапити до приміщення, а також у разі відмови Споживача від підпису, заначений акт підписується Постачальником. (п.4.3. договору)

За приписами п.4.7. договору Споживач зобов`язаний один раз на місяць до 25 числа направити свого представника для складання акта звіряння за послуги теплопостачання. При нез`явленні представника для звіряння до оплати виставляються рахунки згідно з розрахунками Постачальника.

Відповідно до п.5.9. договору за порушення строків оплати, встановлених п.4.1. договору, Споживач виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.8.1. договору умови договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли з 15 жовтня 2018 року, а розмір тарифу з дати його встановлення (затвердження) уповноваженим органом.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 29.11.2018 № 1022 «Про встановлення виробничому підрозділу «Маріупольське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця» тарифів на послуги з теплопостачання» було розміщено на сайті військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області 29.11.2018 http://avdvca.gov.ua, інформація про введення в дію встановленого цим розпорядженням тарифу з 22.12.2018 опублікована в газеті «Авдіївський вісник» № 23 (1610) від 6-13 грудня 2018, крім того, листом № 886/379 від 12.02.2019 позивач направив копію цього розпорядження відповідачу, та останній отримав його 19.02.2019.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. В свою чергу, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Так, стаття 15 ГПК України передбачає необхідність дотримання судом принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, значення розгляду справи для сторін.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України №2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993, п. 63 ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Між сторонами 26.11.2018 та 25.02.2019 було підписано Акти на предмет визначення кількості відпущеної теплоенергії за листопад 2018 року та листопад 2018-лютий 2019 року відповідно.

Акти від 21.12.2018 за грудень 2018 року, від 25.01.2019 за січень 2019 року, від 25.02.2019 за лютий 2019 року, від 25.03.2019 за березень 2019 року, від 16.04.2019 за квітень 2019 року підписані лише з боку Постачальника (позивача).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням підписати акти прийому-передачі теплової енергії за договором та оплатити рахунки, що підтверджується листами №886/347 від 11.02.2019, № 886/501 від 04.03.2019, № 886/744 від 28.03.2019, №886/958 від 17.04.2019, факт отримання яких підтверджується штампом КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради.

Однак, відповідач мотивованої відмови від підписання актів не надав, не повернув підписані акти, не здійснив оплату рахунків.

Відповідачу були направлені рахунки:

- №813 від 30.11.2018 на суму 19 433,52 гривень;

- №879 від 20.12.2018 на суму 20 286,77 гривень;

- №51 від б/д на суму 150 343,23 гривень;

- №115 від 25.02.2019 на суму 123 758,40 гривень;

- №188 від 26.03.2019 на суму 82 151,50 гривень;

- №227 від 18.04.2019 на суму 40 490,12 гривень.

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, до теперішнього часу ці рахунки не оплачені.

Письмові звернення №886/10 від 02.01.2019, №886/379 від 12.02.2019, №886/598 від 15.03.2019, №886/712 від 26.03.2019, №886/985 від 22.04.2019 з проханням підписати акти виконаних робіт (наданих послуг) та оплатити поставлену теплову енергію, факт отримання яких підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №380, №718, №143, №485 відповідно, залишені відповідачем без відповіді.

Відповідач мотивованої відмови від підписання Актів не надав, у відповідності до п.3.14 договору позивача не повідомив щодо наявності сумнівів у правильності показань.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що визначений позивачем обсяг теплової енергії є вірним.

Доводи відповідача щодо відсутності факту пломбування приладу обліку тепла спростовуються наданими позивачем доказами.

20.04.2017 по закінченні опалювального періоду 2016 - 2017 представниками позивача та відповідача було підписано двосторонній акт на предмет визначення кількості відпущеної теплової енергії за квітень 2017 року, тобто за останній місяць опалювального періоду. Актом визначені показання лічильника станом на 20.04.2017 03975.64 Гкал.

У зв`язку з тим, що у червні 2017 в результаті артобстрілів було пошкоджено газопровід, що постачає природний газ у м. Авдїївка, газопостачання у м. Авдіївка було повністю припинено. Опалювальний період 2017 - 2018 році не розпочався та не відбувся взагалі. Після побудови нового газопроводу із смт. Очеретино у місто Авдіївка у серпні 2018 року, газопостачання у м. Авдіївка було відновлено.

25.10.2018 представниками позивача та відповідача було підписано акт звірки показників вузлу обліку MULTICAL 601, яким підтверджені поточні станом на 25.10.2018 показники теплоенергії 03975.64 Гкал, тобто тіж самі, що були і на кінець опалювального періоду 2016 - 2017 станом на 20.04.2017. Акт звірки зі сторони відповідача було підписано головним інженером КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради Сахно Р.В. та начальником ЖЕУ №5 КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради Єніним А.Д.

Таким чином, твердження відповідача, що він фактично позбавлений можливості належно контролювати фактичний відпуск тепла позивачем і це унеможливлює підписання актів, є не обґрунтованим.

Також, відповідачем не надано суду доказів неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо дотримання теплового режиму, підтримання необхідного тиску в системі теплопостачання.

На підтвердження того, що мешканці будинку звертались зі скаргами на обмеження теплопостачання, відповідачем також жодних доказів не надано.

Листами №886/10 від 02.01.2019, №886/985 від 22.04.2019 та №886/1552 від 24.06.2019 позивачем були направлені відповідачу акти звірки взаємних розрахунків, які були отримані відповідачем 25.04.2019 та 27.06.2019 відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень.

Відповідач не надав відповідь на звернення щодо звірки взаємних розрахунків, не підписав акти звірки, не повідомив про результати розгляду актів звірки.

Доводи відповідача про те, що листи надходили без доданих до них документів документального підтвердження не знайшли. Доказі звернення відповідача до позивача з вимогою надати зазначені додатки матеріали справи не містять.

Позивачем була направлена відповідачу претензія про оплату заборгованості за договором та штрафних санкцій №886/989 від 23.04.19 на загальну суму 451 471,35 гривень, у задоволенні якої відповідачем було відмовлено листом №01-09/566 від 10.05.2019.

Як на підставу для відмови у здійсненні оплати відповідач посилається на те, що за умовами договору №04-09/163 від 29.12.2018 він не є споживачем теплової енергії в повному розумінні даного поняття, не отримує прибутку від теплопостачання кінцевим споживачам, мешканцям будинку №73 по вулиці Соборній у місті Авдіївка, збирає від них кошти за послугу центрального опалення та передає їх Постачальнику. Оскільки мешканцями будинку не було оплачено послуги центрального опалення відповідачеві, в останнього відсутній обов`язок щодо таких розрахунків із позивачем. Зазначав, що позивач не позбавлений можливості укласти договори на відпуск теплової енергії безпосередньо з мешканцями будинку.

Згідно вимог ст.ст.526, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За приписами ст.529 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 цього ж Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач є балансоутримувачем будинку №73 по вулиці Соборній у місті Авдіївка та зобов`язаний забезпечити належне теплопостачання для кінцевих споживачів (фізичних осіб - мешканців будинку). І хоча відповідно до п.1.2. договору він не є споживачем теплової енергії в повному розумінні даного поняття, саме на нього покладено обов`язок відповідно до п. 4.1. договору з оплати за одержану теплову енергію відповідно до встановлених тарифів.

Крім того, у разі неотримання рахунка до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, Споживач зобов`язаний самостійно отримати рахунок Постачальника.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, укладення та умови якого, як зазначено вище, передбачені та не суперечать вимогам законодавства, сторона договору погоджується із обов`язковістю їх виконання в силу норм статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Будь-яких інших умов, які б ставили розрахунки між сторонами в залежність від розрахунків мешканців будинку з відповідачем договір не містить.

Доказів звернення відповідача до позивача за отриманням рахунків на оплату та ненадання їх позивачем матеріали справи не містять.

Заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради перед акціонерним товариством «Українська залізниця» по оплаті за спожиту теплову енергію за період листопад 2018 - квітень 2019 року складає 436 463,54 гривень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку щодо своєчасної оплати теплової енергії за період листопад 2018 - квітень 2019 року.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача суми основної заборгованості з оплати теплової енергії за період листопад 2018 - квітень 2019 року у розмірі 436 463,54 гривень є законною, обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім суми основної заборгованості, позивачем заявлено до стягнення 68 952,87 гривень пені за несвоєчасне здійснення оплати поставленої теплової енергії за період з 27.02.2019 по 31.08.2019.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов`язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Відповідно до п.5.9. договору за порушення строків оплати, встановлених п.4.1. договору, Споживач виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок судом встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем неправильно визначена початкова дата розрахунку, а також не враховано законодавче обмеження щодо періоду нарахування пені.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - зроблений позивачем розрахунок), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Відповідно до п.4.1. договору оплата має бути проведена протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату.

Рахунки на оплату теплової енергії №813 від 30.11.2018, №879 від 20.12.2018, №51 від 25.01.2019 були отримані відповідачем 19.02.2019 (з листом №886/379 від 12.02.2019). Останнім днем оплати було 26.02.2019 (23-24.02.2019 вихідні дні), отже прострочення платежу виникло з 27.02.2019. Нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання припинилось через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано - 27.08.2019.

Рахунок на оплату теплової енергії №115 від 25.02.2019 був отриманий відповідачем 22.03.2019 (з листом №886/598 від 15.03.2019). Останнім днем оплати було 29.03.2019 (23-24.03.2019 вихідні дні), отже прострочення платежу виникло з 30.03.2019.

Рахунок на оплату теплової енергії №188 від 26.03.2019 був отриманий відповідачем 29.03.2019 (з листом №886/712 від 26.03.2019). Останнім днем оплати було 05.04.2019 (30-31.03.2019 вихідні дні), отже прострочення платежу виникло з 06.04.2019.

Рахунок на оплату теплової енергії №227 від 18.04.2019 був отриманий відповідачем 25.04.2019 (з листом №886/985 від 22.04.2019). Останнім днем оплати було 03.05.2019 (27-28.04.2019 вихідні дні, 01.05.2019 святковий день), отже прострочення платежу виникло з 04.05.2019.

За здійсненим судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить:

за рахунком №813 від 30.11.2018 на суму 19 433,52 гривень за період з 27.02.2019 по 27.08.2019 розмір пені - 3 401,13 гривень;

за рахунком №879 від 20.12.2018 на суму 20 286,77 гривень за період з 27.02.2019 по 27.08.2019 розмір пені - 3 550,46 гривень;

за рахунком №51 від 25.01.2019 на суму 150 343,23 гривень за період з 27.02.2019 по 27.08.2019 розмір пені - 26 312,13 гривень;

за рахунком №115 від 25.02.2019 на суму 123 758,00 гривень за період з 30.03.2019 по 31.08.2019 розмір пені - 18 336,52 гривень;

за рахунком №188 від 26.03.2019 на суму 82 151,50 гривень за період з 06.04.2019 по 31.08.2019 розмір пені - 11 604,74 гривень;

за рахунком №227 від 18.04.2019 на суму 40 490,12 гривень за період з 04.05.2019 по 31.08.2019 розмір пені - 4 610,33 гривень,

а всього 67 815,31 гривень.

Також, позивачем заявлено до стягнення 5 916,82 гривень 3% річних за період з 27.02.2019 по 31.08.2019, 3 924,45 гривень інфляційних втрат за період з березня по липень 2019 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За здійсненим судом перерахунком, з урахуванням правильно визначеної дати перебігу прострочення платежу, розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить:

за рахунком №813 від 30.11.2018 на суму 19 433,52 гривень за період з 27.02.2019 по 31.08.2019 розмір 3% річних - 297,09 гривень;

за рахунком №879 від 20.12.2018 на суму 20 286,77 гривень за період з 27.02.2019 по 31.08.2019 розмір 3% річних - 310,14 гривень;

за рахунком №51 від 25.01.2019 на суму 150 343,23 гривень за період з 27.02.2019 по 31.08.2019 розмір 3% річних - 2 298,40 гривень;

за рахунком №115 від 25.02.2019 на суму 123 758,00 гривень за період з 30.03.2019 по 31.08.2019 розмір 3% річних - 1 576,64 гривень;

за рахунком №188 від 26.03.2019 на суму 82 151,50 гривень за період з 06.04.2019 по 31.08.2019 розмір 3% річних - 999,32 гривень;

за рахунком №227 від 18.04.2019 на суму 40 490,12 гривень за період з 04.05.2019 по 31.08.2019 розмір 3% річних - 399,35 гривень,

а всього 5 880,94 гривень.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши поданий розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що позивачем не враховано вище вказані положення тому не вірно визначено періоди нарахування.

За здійсненим судом перерахунком, з урахуванням правильно визначених періодів розрахунку, розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача становить:

за рахунком №813 від 30.11.2018 на суму 19 433,52 гривень за період березень-липень 2019 року розмір інфляційних втрат - 290,84 гривень;

за рахунком №879 від 20.12.2018 на суму 20 286,77 гривень за період березень-липень 2019розмір інфляційних втрат - 303,61 гривень;

за рахунком №51 від 25.01.2019 на суму 150 343,23 гривень за період березень-липень 2019 розмір інфляційних втрат - 2 250,03 гривень;

за рахунком №115 від 25.02.2019 на суму 123 758,00 гривень за період квітень-липень 2019 розмір інфляційних втрат - 731,75 гривень;

за рахунком №188 від 26.03.2019 на суму 82 151,50 гривень за період травень-липень 2019 розмір інфляційних втрат - (-) 332,45 гривень;

за рахунком №227 від 18.04.2019 на суму 40 490,12 гривень за період червень-липень 2019 розмір інфляційних втрат - (-) 444,18 гривень,

а всього 3 576,23 гривень.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» до комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради про стягнення 515 257,86 гривень, з яких: 436 463,14 гривень заборгованість, 3 924,45 гривень інфляційних втрат, 5 916,82 гривень 3% річних, 68 952,87 гривень пеня - задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (86065, Донецька область, місто Авдіївка, вулиця Молодіжна, будинок №3; ) на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська (Єжи Гедройця), будинок № 5; код ЄДРПОУ - 40075815) в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03035, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок №61; адреса для листування: 61052, місто Харків, вулиця Євгена Котляра, будинок №7; ) 436 463,14 гривень заборгованості, 3 576,23 гривень інфляційних втрат, 5 880,94 гривень 3% річних, 67 815,31 гривень пені, а також 7 706,03 гривень судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 348,22 гривень інфляційних втрат, 35,88 гривень 3% річних, 1 137,56 гривень пені - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 05.02.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2020.

Позивач: акціонерне товариство «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська (Єжи Гедройця), будинок № 5; код ЄДРПОУ - 40075815) в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03035, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок №61; адреса для листування: 61052, місто Харків, вулиця Євгена Котляра, будинок №7; )

Відповідач: комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (86065, Донецька область, місто Авдіївка, вулиця Молодіжна, будинок №3; )

Суддя С.М. Фурсова