Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1304/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Попович І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест",

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дріада Ріал Істейт",

про стягнення грошових коштів в сумі 855 542 грн 08 к., з них: 43 505 грн 14 к. - пеня, 556 103 грн 96 к. - інфляційні, 255 923 грн 98 к. - 3 % річних

за участю:

від позивача: Василенко Анна Анатоліївна - адвокат, (довіреність б/н від 10.12.2019 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000806 від 04.10.2019 року; посвідчення адвоката № 000806 від 04.10.2019 року)

від відповідача: Госедло Роман Іванович - адвокат, (довіреність № 16/19 від 19.08.2019 року; посвідчення адвоката № 627 від 10.12.2007 року)

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дріада Ріал Істейт" (далі відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 855 542 грн 08 к., з них: 43 505 грн 14 к. - пеня, 556 103 грн 96 к. - інфляційні, 255 923 грн 98 к. - 3 % річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №01-07/17 поставки від 07.07.2017 року, зокрема щодо здійснення останнім оплати за отриманий товар у визначені строки, з урахуванням також укладеної між сторонами мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2019 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 24.12.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.12.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.01.2020 року.

В підготовчому судовому засіданні 15.01.2020 року судом оголошено перерву до 17.01.2020 року.

В судовому засіданні 15.01.2020 року Господарським судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 17.01.2020 року.

Ухвалою від 17.01.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.01.2020 о 12:30.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №22418/19 від 19.12.2019 року). Свої заперечення мотивував тим, що нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними, оскільки вони нараховані по зобов`язанню, яке урегульоване мировою угодою. При цьому зазначає, що уклавши Мирову угоду, сторони за взаємною згодою фактично встановили інший порядок та строки розрахунків за договором.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

07 липня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" (по договору - постачальник/по справі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Дріада Ріал Істейт" (по договору - покупець/по справі - відповідач) укладено Договір №01-07/17 поставки.

31 грудня 2017 року між сторонами по справі укладено Додаткову угоду до Договору №01-07/17 поставки від 07.07.2017 року, відповідно до умов якої строк дії договору продовжено до 31.12.2018 року.

31 грудня 2018 року між сторонами по справі укладено Додаткову угоду до Договору №01-07/17 поставки від 07.07.2017 року, відповідно до умов якої строк дії договору продовжено до 31.12.2019 року.

Відповідно до умов Договору №01-07/17 поставки від 07.07.2017 року постачальник зобов`язався продати і відвантажити, а покупець прийняти та оплатити щебеневу продукцію (в подальшому - товар).

Згідно п.3.1 та 3.2 Договору постачальник зобов`язався відвантажити узгоджену партію товару протягом періоду поставки, вказаного в Заявці на відвантаження продукції. право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент відвантаження товару. Набуття права власності підтверджується підписанням видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1 Договору сторони домовились, що оплата за товар здійснюється покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання товару постачальником, що підтверджується товарно-супровідними документами. Покупець вправі здійснювати передоплату по даному Договору.

Пунктами 6.5 та 6.6 Договору передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити вартість товару відповідно до умов розділу 5 цього договору. За відсутності обгрунтованих претензій до постачальника, покупець зобов`язаний прийняти товар , підписати усі надані необхідні бухгалтерські документи, що стосуються поставки за даним договором та передати їх постачальнику протягом 3 (трьох) днів з моменту отримання таких документів.

У період з 07.07.2017 року по 28.11.2018 року та 14.04.2019 року позивач на виконання умов договору здійснив поставку щебеневої продукції у обсягах, що були узгоджені покупцем у заявках на загальну суму 30 218 814 грн 20 к., що підтверджується видатковими накладними.

Відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості на суму 25 900 000 грн 00к, зокрема :

- 04 квітня 2019 року відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 400 000 грн 00к., що підтверджується платіжним дорученням №2028 від 04.04.2019 року;

- 05 квітня 2019 року - 300 000 грн 00 к., про що свідчить платіжне доручення №2040 від 05.04.2019 року;

- 14 червня 2019 року відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок позивача 200 000 грн 00к., що підтверджується платіжним дорученням №2324 від 14.06.2019 року;

- 25 червня 2019 року відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок позивача 500 000 грн 00к., що підтверджується платіжним дорученням №2392 від 25.06.2019 року.

25 липня 2019 року ТОВ "НПК Інвест" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ТОВ "Дріада Віал Істейт" про стягнення 4 318 814 грн 20к. заборгованості за Договором №-1-07/17 поставки від 07.07.2017 року (справа №909/792/19).

В процесі розгляду справи сторони дійшли згоди про укладення Мирової угоди. Вказана угода засвідчено визнання відповідачем заборгованості по Договору №-1-07/17 поставки від 07.07.2017 року на суму 4 318 814 грн 20к.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2019 року по справі №909/792/19 за заявою сторін затверджено Мирову угоду у справі за позовом ТОВ "НПК Інвест" до ТОВ "Дріада Віал Істейт" про стягнення 4 318 814 грн 20к.

Відповідно до п. 3 Мирової угоди що сума боргу, визначена в пункті 2 Мирової угоди, буде погашена Відповідачем у наступному порядку:

- 2 318 814,20 грн (два мільйони триста вісімнадцять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 20 копійок) у строк до 30 вересня 2019 року включно;

- 1 000 000,00 грн (один мільйон гривень 00 копійок) у строк до 31 жовтня 2019 року включно;

- 10 00 000,00 грн (один мільйон гривень 00 копійок) у строк до 30 листопада 2019 року включно.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Мирової угоди щодо оплати заборгованості позивач звернувся до приватного виконавця із заявою про стягнення зазначеної заборгованості.

03 жовтня 2019 року приватним виконавцем Івановим А.В. відкрито виконавче провадження АСВП №60218760 щодо виконання мирової угоди згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2019 року по справі №909/792/19 про затвердження Мирової угоди у справі за позовом ТОВ "НПК Інвест" до ТОВ "Дріада Віал Істейт" про стягнення 4 318 814 грн 20к

07 жовтня 2019 року на розрахунковий рахунок позивача було зараховано від приватного виконавця 565 732 грн 14к. часткового погашення боргу.

07.10.2019 р., 08.10.2019р., 09.10.2019р. позивач отримав на розрахунковий рахунок грошові кошти у загальній сумі 2 677 591 грн 75 к. від поручителя за Договором поруки №01-07/17-ДР від 07.10.2019 року в рахунок виконання зобов`язання ТОВ "Дріада Віал Істейт".

11листопада 2019 року відповідачем перераховано на рахунок позивача 1 083 596 грн 41к. оплати за Договором №01-07/17 від 07.07.2017 року.

Загальна сума платежу склала 4 383 596 грн 41к.

За наведених обставин, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В спірному випадку між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст.256 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, зобов`язання ТОВ "Дріада Ріал Істейт" зі сплати грошових коштів за поставлений товар встановлені договором та чинними нормативними актами, що регулюють порядок і умови виконання зобов`язань, що випливають із договорів поставки.

За змістом положень статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК.

Згідно зі статтею 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до положень статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК).

Факт порушення виконання відповідачем зобов`язання по Договору №01-07/17 поставки від 07.07.2017 року щодо здійснення оплати за отриманий товар (щебеневу продукцію) підтверджується фактами встановленими в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2019 року про затвердження Мирової угоди у справі №909/792/19 за позовом ТОВ "НПК Інвест" до ТОВ "Дріада Віал Істейт" про стягнення 4 318 814 грн 20к, зокрема визнання відповідачем суми заборгованості та погодження її сплатити.

Відповідно до наявних доказів у справі, судом також встановлено факт порушення відповідачем графіку сплати заборгованості в сумі 4 318 814 грн 20 к, визначений у Мировій угоді, яка затверджена ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 18.09.2019 року у справі № 909/792/19.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється належним чином проведеним виконанням. Однак, якщо зобов`язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пункт 6 ст.231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 9.2. Договору №01-07/17 від 07.07.2017р. встановлено, що за порушення строків оплати, передбачених п. 5.1. даного Договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобов`язань за кожен день прострочки.

Отже, розмір договірної штрафної санкції за Договору №01-07/17 від 07.07.2017р. встановлено у відсотковому розмірі за кожну добу прострочення, що за визначенням статті 549 ЦК відповідає поняттю "пеня".

Відповідно до ч. 3 ст. 232 ГК України вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, позивач відповідно до умов договору і положень чинного законодавства має право на застосування штрафних санкцій до відповідача у зв`язку з порушенням останнім строку виконання господарського зобов`язання, а саме порушення строків оплати, про що встановлено.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за Накладною №63 від 28.11.2018р., з урахуванням положень ст. 232 ГК України, 258 ЦК України, сума пені за порушення зобов`язання з оплати за зазначеною накладною у період з 04.12.2018р. по 04.06.2019р. відповідно до розрахунку, поданого позивачем, становить 13813,59 грн.

Сума пені за порушення зобов`язання з оплати за Накладною №1 від 14.04.2019р. за період з 18.04.2019р. по 18.10.2019р. відповідно до поданого позивачем розрахунку становить 29691 грн 55 к.

Таким чином, загальна сума пені за Договором №01-07/17 поставки від 07.07.2017р. складає 43505 грн 14 к.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати за періоди існування заборгованості за Договором №01-07/17 від 07.07.2017р. загалом становлять 556 103,96 грн.

Відповідно до Розрахунку відсотків річних за період з 13.07.2017р. по 12.11.2019р. з врахуванням строків настання виконання зобов`язань з оплати та оплат за Договором, сума відсотків річних становить 255 923,98 грн.

На подані позивачем розрахунки пені , відсотків річних та інфляційних втрат відповідачем контррозрахунки не подано їх розмір не заперечено.

При цьому суд звертає увагу також на твердження відповідача про безпідставність нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись при цьому на укладення мирової угоди відповідно до якої, як зазначає відповідач, сторони за взаємною згодою фактично встановили інший порядок та строки розрахунків за договором, та зазначає наступне.

Господарським процесуальним кодексом України передбачено порядок укладення мирової угоди.

Зокрема, відповідно до ст. 192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Таким чином, мирова угода не є договором, вона лише врегульовує спірні питання та має на меті припинення спору на умовах погоджених сторонами та затверджених судом, а не мало наслідком новації зобов`язання за спірним договором в порядку статті 604 Цивільного кодексу України.

Відповідно до умов Мирової угоди, яка затверджена ухвалою Господарського суду від 18.09.2019 року по справі №909/792/19 сторони погодили лише порядок сплати основної заборгованості по Договору поставки №01-07/17 від 07.07.2017 року, зокрема на суму 4 318 814 грн 20к. Питання щодо стягнення (нестягнення) штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору щодо оплати за поставлений товар сторонами не врегульовувались у вказаній вище Мировій угоді.

Отже, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором (в спірному випадку ухвали Господарського суду від 18.09.2019 року по справі №909/792/19 про затвердження мирової угоди), яке боржник не виконав (чи неналежно виконав), не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої ст. 546 та частиною 2 статті 625 ЦК України; відтак, порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених вище нормами платежів на суму основного боргу, про що зроблено висновок Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі №913/869/14.

За наведених обставин, суд вважає твердження відповідача безпідставними та необгрунтованими.

Разом з тим, судом перевірено правильність нарахування позивачем пені, інфляційних та 3% річних і встановлено правомірність їх нарахування та таких, що підлягають задоволенню.

В силу ст. 77 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов`язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Розподіл обов`язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Позивачем доведено та документально підтверджено факт набуття у нього права вимоги стягнення з відповідача 855 542 грн 08 к., з них: 43 505 грн 14 к. - пеня, 556 103 грн 96 к. - інфляційні, 255 923 грн 98 к. - 3 % річних на підставі Договору поставки №01-07/17 від 07.07.2017р.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував доводи позивача.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 129 ГПК України, судові витрати понесені позивачем в зв`язку з розглядом справи, слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 11, 256, 258, 261, 525, 526, 530, 546, 549, 599, 610, 612, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193, 216, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. 13, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов Товариство з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дріада Ріал Істейт" про стягнення грошових коштів в сумі 855 542 грн 08 к., з них: 43 505 грн 14 к. - пеня, 556 103 грн 96 к. - інфляційні, 255 923 грн 98 к. - 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дріада Ріал Істейт" (Участок Щивки, буд.2/24, с. Поляниця, м. Яремче, Івано-Франківська область,78593, код 38006889) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" (вул. Кирпоноса, 8а/4, м. Чернігів,14000, код 35195082) - грошових коштів в сумі 855 542 грн 08 к. (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сорок дві гривні), з них: 43 505 грн 14 к. (сорок три тисячі п`ятсот п`ять гривень чотирнадцять копійки) - пеня, 556 103 грн 96 к. (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сто три гривні дев`яносто шість копійки) - інфляційні, 255 923 грн 98 к. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні дев`яносто вісім копійки) - 3 % річних та 12 832 грн 98к. (дванадцять тисяч вісімсот тридцять дві гривні дев`яносто вісім копійки) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.02.2020

Суддя Фанда О. М.