ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.01.2020 Справа № 905/1849/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання (помічника судді за дорученням) Кульбакової Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго та Державного підприємства Регіональні електричні мережі про стягнення заборгованості у розмірі 308879245, 86 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача Свиридова М.М. (за ордером)

від відповідача не з`явились;

від третьої особи 1 - не з`явились;

від третьої особи 2 - Сосунов Є.В. (за довіреністю);

від третьої особи 3 - не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго та Державного підприємства Регіональні електричні мережі про стягнення заборгованості у розмірі 308879245, 86 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1849/19, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля; Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго; Державне підприємство Регіональні електричні мережі; підготовче судове засідання призначено на 29.10.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.10.2019 підготовче засідання відкладено на 12.11.2019.

11.11.2019 позивач подав до суду пояснення щодо заявлених позовних вимог та клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

12.11.2019 від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.11.2019 продовжено строк розгляду справи № 905/1849/19 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 01.01.2019 та відкладено підготовче засідання на 18.12.2019

05.12.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2019 у задоволені клопотання Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу про зупинення провадження у справі № 905/1849/19 відмовлено; підготовче засідання відкладено на 24.12.2019.

23.12.2019 від позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, в якій останній просив суд: стягнути з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго заборгованість за поставлену електроенергію у сумі 308879245, 86 грн., судові витрати покласти на відповідача.

24.12.2019 у підготовче судове засідання з`явились представник позивача, представник третьої особи 2, представники відповідача, третьої особи 1 та третьої особи 3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.12.2019 прийнято клопотання про зменшення позовних вимог у справі №905/1849/19, як остаточні позовні вимоги у сумі 308879245, 86 грн.; закрито підготовче провадження у справі №905/1744/19 та призначено розгляд справи по суті на 20.01.2020 року.

16.01.2020 до господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшло клопотання про надання відстрочення виконання рішення, в якому останній просить відстрочити рішення суду строком на один рік.

20.01.2020 у судове засідання з`явились представник позивача, представник третьої особи 2, представники відповідача, третьої особи 1 та третьої особи 3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - Позивач, ДПЗД «Укрінтеренерго») виконує функції постачальника «останньої надії» на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р «Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії».

Статтею 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», який затверджується Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, далі - НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Зважаючи на наведене, між державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (далі Відповідач) укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 (надалі - «Договір»).

Договір є публічним договором постачання електричної енергії постачальника «останньої надії», розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312.

27.12.2018 на виконання вимог ч.11 ст.64 Закону України «Про ринок електричної енергії» в мережі Інтернет за адресою: www.uie.Kiev.ua ДПЗД «Укрінтеренерго» було розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; комерційну пропозицію № 2 до договору; додаток до комерційної пропозиції № 2 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Відповідач приєднався до вказаного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії», про що свідчать відповідні листи філій Відповідача :

-Слов`янське регіональне виробниче управління (далі - Слов`янське РВУ);

-Маріупольське регіональне виробниче управління (далі - Маріупольське РВУ);

-Покровське регіональне виробниче управління (далі - Покровське РВУ);

-Регіональне управління з експлуатації каналу (далі - РУЕК);

-Часовоярське регіональне виробниче управління (далі - Часовоярське РВУ).

Крім цього, про приєднання Відповідача до договору про постачання електричної енергії свідчать його подальші дії щодо прийняття послуг Позивача та підписання відповідних актів.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», яка кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 «Комерційна пропозиція № 2» до Договору, Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

У зв`язку з приєднанням Відповідача до Договору та початком фактичного постачання електричної енергії в січні 2019 року, Позивачем був направлений Відповідачу лист-повідомлення про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 25.01.2019 № 44/09-1309/пон.

Пунктом. 2.1 Договору передбачено, що Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Згідно із п. 5.8. Договору - розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Умовами комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 визначено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до Додатка 1 «Комерційна пропозиція № 2» до Договору, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14- го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання Споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу, Споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ (п. 5.10 Договору).

Договір набуває чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

В матеріалах справи наявні Договори на постачання електричної енергії між постачальником - державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та споживачем комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Слов`янського регіонального виробничого управління; Маріупольського регіонального виробничого управління; Покровського регіонального виробничого управління; Регіонального управління з експлуатації каналу; Часовоярського регіонального виробничого управління підписані уповноваженими особами споживачів та засвідчені їх печатками.

В даних спірних правовідносинах операторами системи розподілу електричної енергії виступали ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ», ПрАТ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО", ДП «РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ», оскільки постачання електроенергії Відповідачу відбувалося на їх ліцензійній території.

На виконання умов Договору Позивачем здійснено постачання електричної енергії на загальну суму 357 340 713,69 грн. та виставлено відповідні рахунки Відповідачу за період з січня 2019 по липень 2019 разом з Актами купівлі-продажу за звітні періоди.

Вказані в рахунки були отримані Відповідачем, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії поштових квитанцій.

09 липня 2019 року між ДПЗП «Укрінтеренерго» та КП «Компанія «Вода Донбасу» укладено Договір реструктуризації заборгованості № 1.

Цим Договором КП «Компанія «Вода Донбасу» підтвердило, що станом на 09.07.2019 має заборгованість перед Позивачем за поставлену електричну енергію в сумі 310 524 454,94 грн. спожиту Слов`янським, Маріупольським, Покровським, Часовоярським регіональними виробничими управліннями та Регіональним управління з експлуатації каналу (п.1.1).

У відповідності до пункту 1.1 Договору реструктуризації, Відповідач зобов`язався погасити заборгованість в розмірі 310 524 454,94 гри. до 04.08.2019 року.

Договір реструктуризації заборгованості №1 від 09 липня 2019 року підписаний заступником директора з питань функціонування постачальника «останньої надії» Мануйленко О.В. та генеральним директором КП «Компанія «Вода Донбасу» Євдокимовим О.М. (том 2, а.с. 160-162).

Проте, Відповідач не виконав взяті на себе за вищевказаним Договором зобов`язання по погашенню заборгованості перед Позивачем.

Згідно доводів Позивача, до Договору реструктуризації заборгованості № 1 додано перелік актів купівлі-продажу електричної енергії, підписаних між сторонами в межах дії Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», тому укладення цього договору реструктуризації заборгованості є визнанням Відповідачем боргу перед Позивачем в розмірі 310 524 454,94 грн.

Позивач вважає, що підписавши акти купівлі-продажу електричної енергії за січень-травень 2019 року та акти звірки розрахунків на загальну суму 310 524 454,94 грн., Відповідач визнав факт приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 та факт постачання йому електричної енергії в обсягах та за вартістю, вказаних у вищезазначених документах.

На виконання взятих на себе грошових зобов`язань, Відповідач здійснював часткову оплату заборгованості.

Відповідачем перераховано Позивачу 4 8036 209,08 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

№ 10024 від 26.06.2019 на суму 100 000,00 грн.,

№ 9985 від 24.06.2019 на суму 100 000,00 грн.;

№ 9281 від 08.04.2019 на суму 803 000,00 грн.;

№ 9947 від 18.06.2019 на суму 100 000,00 грн.;

№ 9935 від 14.06.2019 на суму 100 000,00 грн.;

№ 484 від 14.05.2019 на суму 240 000,00 грн.;

№ 480 від 14.05.2019 на суму 240 000,00 грн.;

№ 483 від 14.05.2019 на суму 231 719,85 грн.;

№ 481 від 14.05.2019 на суму 448 280,15 грн.;

№ 482 від 14.05.2019 на суму 240 000,00 грн.;

№113 від 20.06.2019 на суму 100 000,00 грн.;

№ 274 від 08.04.2019 на суму 84 000,00 грн.;

№ 6328 від 08.04.2019 на суму 73 000,00 грн.;

№ 475 від 08.04.2019 на суму 40 000,00 грн.;

№ 9280 від 08.04.2019 на суму 324 166,67 грн.

№ 9281 від 08.04.2019 на суму 30 000,00 грн.;

№ 10098 від 02.07.2019 на суму 100 000,00 грн.

№ 10130 від 04.07.2019 на суму 11 708,32 грн.;

№ 10131 від 04.07.2019 на суму 88 291,68 грн.

№ 10219 від 08.07.2019 на суму 1 000,00 грн.

№ 10415 від 29.07.2019 на суму 100 000,00 грн.

№ 10408 від 30.07.2019 на суму 100 000,00 грн.

№ 903 від 15.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 912 від 16.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 915 від 19.08.2019 на суму 35 209,08 грн.

№518 від 20.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 938 від 21.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 940 від 22.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 941 від 23.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 946 від 27.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 952 від 28.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 987 від 29.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

№ 1001 від 30.08.2019 на суму 50 000,00 грн.

Заявою від 19.12.2019 Позивач зменшив суму позовних на 48 461 467, 83грн. виключивши раніше заявлену суму боргу Відповідача за липень 2019 року.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на 18.12.2019 року складала 308 879 245,86 грн.

Крім цього, дані про обсяг спожитої електричної енергії Відповідачем підтверджуються Звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності операторів системи розподілу (передачі) ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-ЕНЕРГОВУГІЛЛЯ», ПрАТ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО", ДП «РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ».

З метою досудового врегулювання спору, Позивачем направлялася претензія- вимога № 44/11-000559 від 21.05.2019 на суму 268 904 062,35 грн. (по заборгованостям за січень-квітень 2019 року, без урахування заборгованості за травень 2019), якою повторно направлено на адресу Відповідача акти купівлі- продажу та рахунки.

Проте, вимоги Позивача задоволені не були, заборгованість залишилася несплаченою, претензія залишена без відповіді..

Вважаючи порушеним своє право, ДПЗД «Укрінтеренерго» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» боргу за поставлену електричну енергію в сумі 308 879 245,86 грн.

Спірні правовідносини, що виникла між сторонами регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018.

У частинах 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 є договором енергопостачання.

Так, статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно з ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Статтею 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів, а статтею 58 -, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Пунктом 11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 312 (далі також - Правила роздрібного ринку електричної енергії) передбачено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний Оператор системи розподілу (далі - ОСР).

Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП №1470 від 27Л 2.2017 року, а саме пп. 2.9 п.2.2., встановлено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен в тому числі надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Відповідно до умов Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (п.5.2.), типову форму якого затверджено Правилами роздрібного ринку електричної енергії, Постачальник електричної енергії має право на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком споживачів балансуючої групи Постачальника.

Отже, ОСР щомісяця надає постачальнику електричної енергії інформацію про обсяг розподіленої електричної енергії, на підставі якої постачальник, в тому числі постачальник «останньої надії», визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.

Таким чином Позивач отримує відомості про споживачів, які стали його споживачами, адже згідно ч.8. ст.64 ЗУ «Про ринок електричної енергії», постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, а Договір постачання електричної енергії між постачальником. "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ч. 1 ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог іцодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальнодержавного інтересу.

Несплатою за спожиту електричну енергію Відповідачем порушено вимоги ст. 629 ЦК України, відповідно до якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами, адже одним із зобов`язань Відповідача за договором є саме оплата Позивачу за спожиту електричну енергію.

Відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повного чи часткового погашення Комунальним підприємства «Компанія «Вода Донбасу» заявленої у позові суми боргу.

Виходячи з предмета та підстав позову, до предмета доказування у даній справі входять такі обставини: вартість поставленого позивачем товару на виконання про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018; розмір сум, сплачених відповідачем за отриману електроенергію.

До матеріалів справи ДПЗД «Укрінтеренерго» додано зокрема такі докази: копію договорів постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; копії рахунків на оплату електричної енергії, актів купівлі-продажу електричної енергії; платіжні доручення щодо часткової сплати Відповідачем заборгованості.

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що 09 липня 2019 року між ДПЗП «Укрінтеренерго» та КП «Компанія «Вода Донбасу» укладено Договір реструктуризації заборгованості №1.

Цим Договором КП «Компанія «Вода Донбасу» підтвердило, що станом на 09.07.2019 має заборгованість перед Позивачем за поставлену електричну енергію в сумі 310 524 454,94 грн. спожиту Слов`янським, Маріупольським, Покровським, Часовоярським регіональними виробничими управліннями та Регіональним управління з експлуатації каналу (п.1.1).

У відповідності до пункту 1.1 Договору реструктуризації, Відповідач зобов`язався погасити заборгованість в розмірі 310 524 454,94 гри. до 04.08.2019 року.

Договір реструктуризації заборгованості № 1 від 09 липня 2019 року підписаний заступником директора з питань функціонування постачальника «останньої надії» Мануйленко О.В. та генеральним директором КП «Компанія «Вода Донбасу» Євдокимовим О.М. (том 2, а.с. 160-162).

Фактично, за своєю природою Договір реструктуризації заборгованості №1 від 09.07.2019 є актом звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Він не є зведеним обліковим документом, а являється технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звірили бухгалтерський облік операцій.

Акт звірки відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Також суд враховує, що у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та 04 грудня 2019 року Справа № 916/1727/17 викладено правову позицію, згідно з якою сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.

Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем.

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Приймаючи до уваги, що Договір реструктуризації заборгованості № 1 від 09.07.2019 року у розмірі 310 524 454,94 грн зі сторони боржника підписаний генеральним директором КП «Компанія «Вода Донбасу» Євдокимовим О.М., суд вважає, що відповідач фактично визнав суму боргу заявлену у позові.

Крім того, факт здійснення господарської операції по постачанню Позивачем електричної енергії Відповідачу по спірному Договору та часткова оплата за отриманий товар підтверджується належними та допустимими доказами.

Щодо клопотання відповідача про надання відстрочення виконання рішення, суду зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження свого клопотання відповідачем представлено до матеріалів справи висновк Донецької Торгово-промислової палати №2005/12.12. 03 від 03.07.2014, сертифікат (висновку) №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України №5268/05 4 від 25.11.2014, сертифікат (висновку) №1735 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України №5270/05 4 від 25.11.2014, балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2019, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2019; структуру тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (додаток 105 до постанови №1141 від 16.06.2016 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг); перелік відокремлених підрозділів КП «Компанія «Вода Донбасу» із зазначенням території здійснення діяльності станом на 01.01.2020; наказ №503 від 13.05.2015р. Міністерства соціальної політки України Про включення юридичних осіб до Єдиного реєстру отримувачів гуманітарної допомоги, до переліку якого включено відповідача.

За висновками суду, наведений відповідачем у заяві про відстрочку виконання рішення перелік обставин не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст.6 Цивільного кодексу України, взяв на себе відповідні зобов`язання (прийняти природний газ та здійснити своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договором.

Згідно з положеннями ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.1, абз.4 ст.44 Господарського кодексу України).

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018р. у справі №910/15430/16, від 27.04.2018р. у справі №910/313/17 та від 02.05.2018р. у справі №910/3816/16.

В свою чергу, представлені відповідачем копії звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 9 місяців 2019 року, балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.09.2019 не можуть бути доказами скрутного фінансового становища, а є тільки одними з елементів, які свідчать про незадовільний фінансовий стан підприємства, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності.

Водночас, згідно з положеннями ч.1 ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником:

- майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

- продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

- одержаних доходів;

- іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до положень чинного законодавства, останньому як юридичній особі можуть належати не лише отримані доходи, а й майно - суто нерухомі та рухомі речі - будівлі, споруди, земельні ділянки, засоби виробництва, активи, однак і грошові кошти, цінні папери, майнові права, тощо.

Належними доказами відсутності коштів та майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, зокрема є довідки з банківських установ, в яких відкриті рахунки відповідача, довідки про рух коштів за період з моменту виникнення заборгованості по теперішній час; інвентаризаційні відомості, що містять інформацію про його майнові активи (рухоме, нерухоме майно, основні засоби виробництва на яке можливо звернути стягнення), які заявником до матеріалів справи не представлено.

Таким чином, обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими та такими, що відповідають визначеним в ст.331 Господарського процесуального кодексу України обставинам, за наявності яких надається відстрочка або розстрочка виконання рішення.

З огляду на те, що вимоги заявника позбавлені належного доказового обґрунтування та правових підстав, суд відмовляє у задоволенні клопотання Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу.

У відповідності до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на КП «Компанія «Вода Донбасу».

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго та Державного підприємства Регіональні електричні мережі про стягнення заборгованості у розмірі 308879245, 86 грн.- задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (04080, м.Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго (87547, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця К. Лібкнехта, будинок 177А, ) заборгованість за поставлену електричну енергію в сумі 308 879 245,86 грн та витрати на сплаті судового збору у розмірі 672 350, 00 гривня.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 20 січня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2020 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов