СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2020 р. Справа № 922/3068/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Кладька А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Яворського В.М. (вх.№3406 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.10.2019, постановлену суддею Міньковським С.В. у приміщенні господарського суду Харківської області 10.10.2019 о 15 год. 09 хв. (повний текст ухвали складено 15.10.2019) у справі №922/3068/16

за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м.Київ,

до Акціонерного товариства закритого типу "Стиль Леньо", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.10.2019 клопотання арбітражного керуючого Яворського В.М. задоволено частково. Затверджено звіт арбітражного керуючого ліквідатора АТЗТ "Стиль Леньо" про нарахування та виплату грошової винагороди у справі №922/3068/16 за період з 14.09.2017 по 31.08.2018 в загальній сумі 23659,00 грн. В решті вимог відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що розрахунки арбітражного керуючого Яворського В.М. за період з 14.09.2017 по 31.08.2018 є невірними, оскільки нарахування ліквідатором собі оплати послуг в розмірі 82181,00 грн, не відповідає принципам розумності, сумлінності та фактично виконаним діям у даній справі; ліквідатор Яворський В.М. фактично виконував свої повноваження у вересні 2017 року, у жовтні 2017 року, у листопаді 2017 року та у червні 2018 року - шляхом надіслання запитів до установ, деякі дії зроблені ліквідатором у грудні 2018 року, проте такі дії зроблені ліквідатором поза межами визначеного арбітражним керуючим періоду (з 14.09.2017 по 31.08.2018), отже, за період з 14.09.2017 по 31.08.2018 враховуючи фактично виконані дії за період з моменту призначення Яворського В.М., повинно бути оплачено послуги арбітражного керуючого Яворського В.М. за вересень, жовтень, листопад 2017 року та червень 2018 року, що складає суму 23659,00 грн.; щодо вимог ліквідатора здійснити оплату основної грошової винагороди за рахунок кредитора, суд зазначає, що питання про оплату (стягнення) вирішується судом за наявності спору, проте, з наданих суду документів не вбачається, що ліквідатор АТЗТ "Стиль Леньо" звертався до кредитора з вимогою про оплату суми грошової винагороди, а одразу звернувся до господарського суду.

Арбітражний керуючий Яворський В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати і прийняти нове рішення, яким затвердити звіт арбітражного керуючого Яворського В.М., ліквідатора АТЗТ "Стиль Леньо", про нарахування та виплату грошової винагороди у справі №922/3068/16 за період з 14.09.2017 до 31.08.2018 у розмірі 82181,00 грн.

Апелянт зазначає, що арбітражний керуючий Яворський В.М. виконував повноваження ліквідатора АТЗТ "Стиль Леньо" протягом 24 календарних місяців з 14.09.2017 до 19.09.2019, однак у своєму клопотанні просив суд затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди лише за період одинадцяти з половиною календарних місяців з 14.09.2017 до 31.08.2018 у розмірі 82181,00 грн., згідно з наведеним розрахунком, який ліквідатор вважає вірним і таким, що відповідає принципу добросовісності, забезпечує баланс інтересів учасників справи. За твердженням апелянта, арбітражним керуючим Яворським В.М. належним чином виконувалися обов`язки ліквідатора, щомісячно надсилалися звіти як єдиному кредитору у справі (АТ Комерційний Банк "Приватбанк"), так і суду, при цьому кредитор жодного разу не заперечив такий звіт і не висловив щодо нього зауважень - що, на думку апелянта, з урахуванням принципу мовчазної згоди, є фактичним затвердженням зазначених звітів; дії чи бездіяльність ліквідатора в ході провадження в даній справі не оскаржувалися; заперечення єдиного кредитора проти оплати послуг ліквідатора слід вважати зловживанням АТ Комерційний Банк "Приватбанк" своїми правами, що призвело до затягування ліквідаційної процедури банкрута; висновок суду першої інстанції про те, що ліквідатор Яворський В.М. фактично виконував свої повноваження у вересні 2017 року, у жовтні 2017 року, у листопаді 2017 року та у червні 2018 року шляхом надіслання запитів до установ - не відповідає обставинам справи, оскільки ним було вчинено і ряд інших дій (перевірка поточних кредиторських вимог, збір відповідей на надіслані запити, аналіз відомостей, отриманих у зазначених повідомленнях, іншої інформації, необхідної для виготовлення ліквідаційного балансу тощо), однак місцевий господарський суд не повністю з`ясував наведені обставини; оскільки повноваження Яворського В.М. як ліквідатора АТЗТ "Стиль Леньо" не припинялися з 14.09.2017 до 19.09.2019, то відсутні законодавчі підстави для невиплати йому грошової винагороди за цей період.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 14.01.2020. Встановлено учасникам справи строк до 10.01.2020 для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 задоволено клопотання апелянта про участь у судовому засіданні 14.01.2020 в режимі відеоконференції, доручено Західному апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції в даній справі.

19.12.2019 арбітражний керуючий Шевченко В.Є., який на теперішній час є ліквідатором АТЗТ "Стиль Леньо", надав пояснення, в яких зазначає, що грошова винагорода має виплачуватися арбітражному керуючому за період фактичного виконання повноважень ліквідатора на підставі наданих останнім доказів проведення певної роботи; ліквідатор також вважає, що за відсутності рішення комітету кредиторів щодо розгляду питання затвердження винагороди арбітражного керуючого Яворського В.М., звернення до суду з заявою про затвердження винагороди та стягнення її з кредитора є передчасним. Арбітражний керуючий Шевченко В.Є. просить розглянути справу без його участі, а також при прийнятті рішення в даній справі врахувати доводи апеляційної скарги Яворського В.М. щодо відсутності правових підстав та необхідності вчинення дій, направлених на звернення до кредитора щодо виплати винагороди перед зверненням до суду про стягнення грошової винагороди.

13.01.2020 у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. та хворобою судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.

14.01.2020 судом отримано відзив кредитора, АТ КБ "Приватбанк", направлений поштою 10.10.2020, тобто в межах встановленого судом строку для подання відзиву. АТ КБ "Приватбанк" просить суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки, на думку даного учасника справи, ліквідатором Яворським В.М. у ході ліквідаційної процедури не було вжито всіх передбачених законом заходів, також ним не в повному обсязі виконувалися вимоги ухвал суду щодо надання звіту; звіт про нарахування та виплату грошової винагороди №01 від 27.09.2019 не було погоджено комітетом кредиторів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 04.02.2020, доручено Західному апеляційному господарському суду забезпечити 04.02.2020 о 12:00 годині проведення відеоконференції у справі №922/3068/16.

03.02.2020 Яворський В.М. звернувся з клопотанням (вх.№991), в якому просить відкласти розгляд справи, посилаючись на хворобу, через яку не має змоги надати до суду документи щодо проведеної роботи в процедурі ліквідації підприємства. До клопотання додано копію виписки з медичної карти станом на 08.11.2019.

У судовому засіданні 04.02.2020 представник апелянта (в режимі відеоконференції) підтримав зазначене клопотання, посилаючись на необхідність особистої участі Яворського В.М. у судовому засіданні.

Представник кредитора, АТ КБ "Приватбанк", проти відкладення розгляду справи заперечувала, зазначаючи, що апелянт не був позбавлений можливості надати до суду пояснення в обґрунтування вимог скарги.

Розглянувши клопотання Яворського В.М . про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як було встановлено вище, апелянт посилається на неможливість надання письмових пояснень та участі в судовому засіданні 04.02.2020 у зв`язку з хворобою, але водночас ним надано лише копію виписки з медичної карти станом на 08.11.2019. Тобто доказів погіршення стану здоров`я у період після судового засідання 14.01.2020 (в якому Яворський В.М . брав участь у режимі відеоконференції) заявником не надано.

Окрім того, явка в судове засідання 04.02.2020 особисто Яворського В.М. не визнавалася обов`язковою, також суд не витребовував у вказаного учасника справи будь-яких нових доказів

За таких обставин, враховуючи, що в розгляді даної справи бере участь не лише Яворський В.М. особисто, але і його представник (адвокат), присутній в судових засіданнях 14.01.2020 та 04.02.2020, який не був позбавлений права надавати суду письмові та усні пояснення, колегія суддів зазначає, що заявником не наведено поважних причин, що могли б бути підставою для відкладення розгляду справи через неявку учасника справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відмову у клопотанні апелянта про відкладення розгляду справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого ст.273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники учасників справи погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Стосовно суті апеляційних вимог у судовому засіданні представники апелянта та кредитора підтримали викладену ними письмово правову позицію.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Ухвалою господарського суду від 11.10.2016 порушено провадження у даній справі про банкрутство АТЗТ "Стиль Леньо", призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.

Постановою суду від 14.09.2017 АТЗТ "Стиль Леньо" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, припинити повноваження розпорядника майна Тихончук Л.Х., призначено ліквідатором АТЗТ "Стиль Леньо" Яворського Володимира Миколайовича (свідоцтво № 1573 від 24.07.2013 р.), ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , та встановлено йому оплату послуг в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати щомісячно.

07.11.2017 арбітражним керуючим Яворським В.М. було надано до суду звіт (т.4, а.с.141), в якому зазначено, що для виявлення майна боржника, результатів діяльності та інформації про іншу заборгованість (із заробітної плати, пенсійних внесків, податків) було направлено запити.

В наведеній у звіті таблиці щодо організацій, до яких направлялися запити, вказано наступне: Харківське МБТІ - відсутні дані по даній адресі; ГУЮ у Харківській області - ГУЮ переадресувало запит в районне управління юстиції; ОДПІ м.Харкова - переадресовано ГУ ДФС у Харківській області; ГУ Держгеокадастру у Харківській області - земельні ділянки не зареєстровані; УПФУ м.Харкова - заборгованості по страхових внесках немає; керівнику АТЗТ "Стиль Леньо" - підприємство відсутнє за юридичною адресою.

У звіті ліквідатором не вказано дати запитів та відповідей на них, не додано до звіту будь-яких доказів здійснення відповідного листування (копій запитів з доказами направлення, отриманих відповідей тощо).

07.12.2017 арбітражним керуючим Яворським В.М. було надано до суду звіт (т.4, а.с.200), в якому наведено ту ж інформацію, що й у звіті від 07.11.2017, та додатково зазначено про направлення повторних запитів до ГУ статистики у Харківській області та до Харківської міськради, від яких не отримано необхідної інформації, також вказано про проведення ліквідатором іншої роботи, передбаченої вимогами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У даному звіті ліквідатором також не вказано дати запитів та відповідей на них, не додано до звіту будь-яких доказів здійснення відповідного листування (копій запитів з доказами направлення, отриманих відповідей тощо), а також не конкретизовано, яка робота проводиться ліквідатором.

09.01.2018 арбітражним керуючим Яворським В.М. було надано до суду звіт (т.4, а.с.214), в якому наведено ту ж інформацію, що й у звіті від 07.12.2017, та додатково зазначено про отримання відповіді від ОДПІ м.Харкова про відсутність заборгованості по податках (без зазначення дати вказаної відповіді). Будь-яких доказів направлення відповідних запитів, отримання відповідей та проведення іншої передбаченої законом роботи до даного звіту також не додано.

09.02.2018, 13.03.2018, 10.05.2018, 07.06.2018 арбітражним керуючим Яворським В.М. було надано до суду звіти (т.5, а.с.125, 131, 135, 138), які за змістом є повністю ідентичними до звіту від 09.01.2018 і також не містять додатків.

05.07.2018 арбітражним керуючим Яворським В.М. було надано до суду звіт (т.5, а.с.140), в якому додатково до інформації, викладеної в попередніх звітах, зазначено про отримання відповідей: від ПАТ "Укрзалізниця" про відсутність зареєстрованих за боржником вантажних вагонів; від Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про відсутність записів про судна, власником яких є боржник; від Управління Держпраці у Харківській області про відсутність реєстрації за підприємством обладнання підвищеної небезпеки; від Харківської митниці ДФС про те, що експортно-імпортних операцій за підприємством не зареєстровано; від арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. про відсутність документів підприємства. Додатків вказаний звіт також не містить, дати запитів та відповідей у ньому не зазначено.

Ідентичний за змістом звіт без додатків було надано ліквідатором суду 01.08.2018 (т.5, а.с.144).

06.09.2018 арбітражним керуючим Яворським В.М. було надано до суду звіт за період з 14.09.2017 по 01.09.2018 (т.5, а.с.151) без додатків, у якому, окрім інформації, що міститься в попередніх звітах, зазначено про отримання відповідей: від ГУ Держспоживслужби у Харківській області про відсутність у підприємства сільськогосподарської техніки; від Департаменту Держархбухінспеції у Харківській області про те, що не зареєстровано документів на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію будівельних об`єктів; від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про відсутність власників, які володіють значними пакетами акцій емітента. У звіті не вказано дати відповідних запитів та відповідей на них.

Ухвалою суду від 23.10.2018 призначено до розгляду звіт ліквідатора на 20.11.2018, зобов`язано ліквідатора надати повний звіт про виконану роботу разом із підтверджуючими документами, визнано явку ліквідатора в судове засідання обов`язковою.

12.11.2018 ліквідатор на виконання ухвали суду від 23.10.2018 надав звіт (т.5, а.с.193), у якому на підставі інформації, що була викладена в попередніх звітах, зазначає про відсутність у боржника майнових та інших активів, відсутність відомостей про розміщення грошових коштів боржника в банківських установах, не виявлення статутних та фінансово-господарських документів, вказує, що процедура ліквідації є завершеною. Також ліквідатором надано ліквідаційний баланс боржника та реєстр вимог кредиторів (т.5, а.с.186 - 188) та звіт про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 14.09.2017 по 31.08.2018 в сумі 82181,00 грн. (т.5, а.с.189).

Розгляд звіту ліквідатора неодноразово відкладався судом, у тому числі - з огляду на наявність у ньому недоліків, а також через неявку ліквідатора в судові засідання.

07.12.2018 ліквідатор надав до суду довідку щодо відсутності майна, установчих та фінансово-господарських документів, печаток та штампів АТЗТ "Стиль Леньо" (т.5, а.с.214), відповіді на запити щодо наявності майна, майнових прав, а також фінансово-господарських документів боржника, що надходили в період з жовтня 2017 року по липень 2018 року (т.5, а.с. 213 - 230).

А саме, ліквідатором надано:

докази направлення запиту від 26.09.2017 керівнику АТЗТ "Стиль Леньо" (т.5, а.с.231), листи Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова від 17.10.2017, ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 06.10.2017, Центральної ОДПІ м.Харкова від 03.10.2017, ГТУЮ у Харківській області від 05.10.2017 (т.5, а.с. 221, 222, 226, 227), які є відповідями на запити ліквідатора від 26.09.2017;

листи Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 16.11.2017, ГУ статистики у Харківській області від 17.11.2017 (т.5, а.с. 223 - 225), які є відповідями на запити ліквідатора від 07.11.2017;

листи ГУ Держпраці у Харківській області від 27.06.2018, Харківської митниці ДФС від 21.06.2018, арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. від 21.06.2018, ПАТ "Українська залізниця" від 22.06.2018, Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.06.2018, ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 20.07.2018, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 31.07.2018, Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 26.06.2018 (т.5, а.с.213 - 220, 228), які є відповідями на запити ліквідатора від 11.06.2018.

Як вбачається із вищезазначених відповідей, ліквідатором було направлено п`ять запитів, датованих 26.09.2017, два запити, датовані 07.11.2017, вісім запитів, датованих 11.06.2018. Відповіді на запити надсилалися відповідними установами на адресу ліквідатора у жовтні та листопаді 2017 року, а також у червні та липні 2018 року.

18.06.2019 кредитор, ПАТ КБ "ПриватБанк", надав заперечення на звіт ліквідатора (т.6, а.с.51), в яких зазначав про невжиття ліквідатором всіх належних заходів у ліквідаційній процедурі.

02.08.2019 ліквідатор надіслав до суду електронного листа (т.6, а.с.88) з додатками - копіями документів на підтвердження здійснених ним заходів у період виконання відповідних повноважень, а також надіслав копії цих же документів поштою (вказаний лист судом отримано 05.08.2019, т.6, а.с. 114).

А саме, додатково до вже наявних у справі доказів (відповідей на запити ліквідатора) Яворським В.М. надано: копії поштових чеків на підтвердження направлення шести листів 27.09.2017 (на адресу ОДПІ, МБТІ, керівника АТЗТ "Стиль Леньо", ГУПФУ, ГУ Держгеокадастру, ГУ юстиції), двох листів 09.11.2017 (на адресу ГУ статистики у Харківській області та Харківської міської ради) та двох листів 03.12.2018 (т.6, а.с.133).

08.08.2019 кредитор, ПАТ КБ "ПриватБанк", надав письмові пояснення (т.6, а.с.153), в яких наполягав на тому, що ліквідатором не усунуто недоліки в роботі, про які банк зазначав раніше.

Ухвалою суду від 19.09.2019 усунуто ліквідатора Яворського В.М. від виконання обов`язків АТЗТ "Стиль Леньо", призначено ліквідатором арбітражного керуючого Шевченко В.Є., призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання арбітражного керуючого Яворського В.М. про затвердження звіту про оплату послуг ліквідатора на 10.10.2019, зобов`язано арбітражного керуючого Яворського В.М. надати суду обґрунтований розрахунок грошової винагороди з документами в обґрунтування, направити копію звіту про оплату послуг кредитору.

На виконання вимог вказаної ухвали суду Яворський В .М. 27.09.2019 надіслав на адресу суду звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди (т.6, а.с.204) з розрахунком оплати послуг в розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць, які складають: за період з 14.09.2017 по 30.09.2017 = 3413 грн; з 01.10.2017 по 31.12.2017 6400 грн х 3 = 19200 грн; з 01.01.2018 по 31.08.2018 7446,00 грн х 8 місяців = 59568,00 грн; усього - 82181,00 грн.

У супровідному листі (т.6, а.с.203) Яворський В.М. зазначає, що пакет документів, який, на його думку, підтверджує виконання ним роботи у вказаний період, було направлено ліквідатором до суду листом від 02.08.2019.

Розглянувши звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди та наявні у справі докази, місцевий господарський суд частково погодився із здійсненим ліквідатором розрахунком та оскаржуваною ухвалою від 10.10.2019 затвердив звіт за період з 14.09.2017 по 31.08.2018 в загальній сумі 23659,00 грн. - із наведених вище підстав.

Колегія суддів зазначає, що в частині затвердження звіту у вищевказаній сумі ухвала від 10.10.2019 учасниками справи не оскаржується.

В даному апеляційному провадженні розглядається скарга Яворського В.М. на ухвалу від 10.10.2019 в частині відмови у затвердженні звіту щодо решти заявленої суми.

Надаючи оцінку аргументам оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, визначених ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з огляду на наступне.

Станом на день розгляду апеляційної скарги в даній справі втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на підставі п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (який набрав чинності з 21.10.2019).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Водночас, зважаючи на конституційний принцип незворотності дії в часі законів та нормативно-правових актів, закріплений у ст.58 Конституції України, до правовідносин, які є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні, суд застосовує положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) в редакції, чинній на час розгляду справи місцевим господарським судом та постановлення оскаржуваної ухвали від 10.10.2019.

Згідно зі ст.41 Закону про банкрутство ліквідатор - це фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку; ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органу управління) юридичної особи-банкрута.

Відповідно до частини 1 статті 98 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Суд погоджується з доводами апелянта про те, що надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі, згідно з порядком, визначеним положеннями статті 115 Закону про банкрутство - про що зазначає Верховний Суд у постановах від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, та інших, на які посилається заявник апеляційної скарги.

Водночас, як вбачається з апеляційної скарги, усних пояснень апелянта та його представника в судових засіданнях, апелянт вважає, що оплата праці арбітражного керуючого має здійснюватися за період виконання ним відповідних повноважень, незалежно від наявності доказів виконаної роботи (за аналогією із трудовими правовідносинами).

Вказане твердження колегія суддів не визнає правомірним, оскільки арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності, не є найманим працівником, правовідносини щодо оплати праці арбітражного керуючого врегульовані саме Законом про банкрутство, отже норми трудового законодавства щодо оплати праці та відповідних гарантій, які з ними пов`язані (аналогія закону), до цих правовідносин застосовані бути не можуть. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № Б8/180-10.

Отже, оплатність послуг арбітражного керуючого - ліквідатора не реалізується автоматично лише в силу зазначеної норми закону та обставин, що вказують на проміжок часу, протягом якого арбітражний керуючий був призначений ліквідатором у справі про банкрутство, оскільки вказані підстави, без встановлення обставин щодо фактичного виконання ним повноважень та обов`язків у справі про банкрутство та обставин щодо звітування про це перед комітетом кредиторів і судом, не є достатніми та безумовними для виплати ліквідатору винагороди арбітражного керуючого за весь період виконання ним повноважень у справі про банкрутство, оскільки у такому разі підхід щодо виплати винагороди арбітражному керуючому був би формальним. Тоді як покладення на арбітражного керуючого - ліквідатора ухвалою суду відповідних повноважень та обов`язків у справі про банкрутство вимагає від нього їх сумлінного та розумного здійснення та виконання, за умови доведення чого у арбітражного керуючого виникає право вимагати виплати винагороди арбітражного керуючого та, навпаки, відсутність такого доведення виключає підстави для вимог щодо виплати цієї винагороди.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Верхового Суду від 29.10.2019 у справі №Б24/63/00.

У постанові від 15.05.2018 у справі №29/5005/486/2012, на яку посилається місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі, вказано, що при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна) під час здійснення ним процедури розпорядження майном у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури розпорядження майном, а й які фактичні дії вчинялись розпорядником майна протягом вказаної процедури, та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки, по переконанню колегії суддів касаційної інстанції, оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура.

У відповідності до ч. 3 чт. 98 Закону про банкрутство, якою встановлено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство, із застосуванням ч.2 ст.2 ГПК України, згідно з якою суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, та з урахуванням вищенаведених висновків Верховного Суду, згідно з вимогами ч.4 ст.236 ГПК України - місцевий господарський суд дослідив фактичні дії, виконані ліквідатором Яворським В.М., та дійшов висновку, що в межах зазначеного у звіті періоду (з 14.09.2017 по 31.08.2018) робота виконувалася лише в окремі місяці, а саме - у вересні 2017 року, у жовтні 2017 року, у листопаді 2017 року та у червні 2018 року.

Відповідно, звіт арбітражного керуючого ліквідатора АТЗТ "Стиль Леньо" про нарахування та виплату грошової винагороди по справі №922/3068/16 за період з 14.09.2017 по 31.08.2018 було затверджено в загальній сумі 23659,00 грн. - із розрахунку: 3413,00 грн. за вересень 2017 року, по 6400,00 грн. за жовтень та за листопад 2017 року, 7446,00 грн. за червень 2018 року.

Апелянт вважає, що вищевказані висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи, оскільки ліквідатором проводилася робота і в інші місяці, а саме:

протягом грудня 2017 - січня 2018 року розглядалися поточні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" на суму 964550,14 згідно з заявою, поданою банком у листопаді 2017 року;

впродовж лютого - травня 2018 року ліквідатором аналізувалася отримана за запитами інформація, яка стосувалася зниклого майна банкрута, що раніше перебувало в заставі у кредитора та вчинялися дії щодо його повернення, а також розшукувалася первинна облікова документація банкрута;

протягом липня 2018 року ним здійснювався збір відповідей на надіслані у червні 2018 року запити, у серпні 2018 року - аналіз відомостей, отриманих у зазначених повідомленнях, та іншої інформації, необхідної для виготовлення ліквідаційного балансу, який разом зі звітом ліквідатора складався у серпні-вересні 2018 року.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2017 до суду надійшла заява ПАТ КБ "ПриватБанк" (т.3, а.с.231) про визнання поточних грошових вимог на суму 964550,14 грн., що є відсотками за кредитним договором №46/2004 від 17.06.2004, основну заборгованість за яким було визнано ухвалою суду від 11.10.2016 (тобто до призначення Яворського В.М. ліквідатором боржника). До заяви додано копію вказаного кредитного договору (з додатками) - на 8 аркушах. Отже, перевірка обґрунтованості вищевказаних вимог не потребувала вивчення великого обсягу документації.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2017 призначено до розгляду на 05.12.2017 заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" з поточними вимогами до банкрута, зобов`язано ліквідатора надати суду докази розгляду вимог кредитора, однак у судове засідання 05.12.2017 ліквідатор не з`явився, вимог суду не виконав.

07.12.2017 ліквідатор надав до суду пояснення (т.3, а.с.255), в яких зазначає про неможливість своєчасного виконання ним вимог суду у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні у м.Львові. Водночас будь-яких доказів на підтвердження відповідних обставин до пояснень не додано. Відзив на заяву ПАТ КБ "ПриватБанк", який складається з одного абзацу і в якому зазначено про визнання кредиторських вимог банку, ліквідатором надано до суду електронною поштою лише 24.01.2018 (т.3, а.с.256).

При цьому доказів та мотивування щодо причин тривалого - протягом двох місяців - розгляду вказаної заяви не надано Яворським В.М. суду першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для оплати послуг ліквідатора за грудень 2017 року та за січень 2018 року, враховуючи, що за листопад (місяць, у якому надійшла заява з кредиторськими вимогами) таку оплату затверджено.

Щодо діяльності ліквідатора у лютому - травні 2018 року, то, як було встановлено вище, 09.02.2018, 13.03.2018, 10.05.2018, 07.06.2018 арбітражним керуючим Яворським В.М. надано до суду звіти (т.5, а.с.125, 131, 135, 138), які за змістом є повністю ідентичними до звіту від 09.01.2018, не містять додатків, не містять інформації щодо дат запитів і отриманих відповідей. Отже, посилання апелянта на здійснення ним у цей період аналізу отриманої за запитами інформації, яка стосувалася зниклого майна банкрута, не підтверджуються матеріалами справи, з яких також вбачається, що відомостей про будь-яку діяльність ліквідатора у вказаний період Яворським В.М. не було надано до суду і в подальшому.

Із ліквідаційного балансу (т.5, а.с.186) вбачається, що його складено станом на 14.09.2018 та надано Яворським В.М. до суду 12.11.2018, тобто поза межами заявленого періоду оплати. Будь-яких доказів того, що відповідний документ складався у серпні 2018 року (як це стверджує апелянт), матеріали справи не містять.

Також, як було встановлено вище, у червні 2018 року, за який судом було затверджено оплату ліквідатору, ним було направлено вісім запитів та отримано відповіді - листи ГУ Держпраці у Харківській області від 27.06.2018, Харківської митниці ДФС від 21.06.2018, арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. від 21.06.2018, ПАТ "Українська залізниця" від 22.06.2018, Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.06.2018, ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 20.07.2018, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 31.07.2018, Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 26.06.2018 (т.5, а.с.213 - 220, 228).

Зважаючи на невеликий обсяг зазначеної документації та інформації, яка в ній міститься, колегія суддів зазначає, що посилання ліквідатора на здійснення її збору та аналізу протягом двох місяців - липня та серпня 2018 року - не можна визнати мотивованими, з огляду на вищенаведені вимоги ч.3 ст.98 Закону про банкрутство щодо добросовісності та розсудливості дій арбітражного керуючого.

У наданих суду щомісячних звітах протягом спірного періоду ліквідатор зазначав про проведення ним і іншої роботи на виконання своїх обов`язків, разом з тим, у чому полягала ця робота - у звітах ним не було вказано і в ході апеляційного провадження також не пояснено.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що єдиний кредитор у даній справі, ПАТ КБ "ПриватБанк", не оскаржував дії чи бездіяльність ліквідатора в ході провадження в даній справі.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників її учасників, банк дійсно не подавав до суду скарг на дії чи бездіяльність ліквідатора Яворського В.М.

Однак вказана обставина не спростовує викладених вище висновків про відсутність підстав для затвердження оплати ліквідатору за грудень 2017 року, а також за січень - травень і липень - серпень 2018 року.

Окрім того, колегія суддів враховує, що, як було встановлено вище, в ході розгляду справи судом першої інстанції кредитор, ПАТ КБ "ПриватБанк", неодноразово надавав пояснення із запереченнями стосовно звітів ліквідатора, отже, твердження апелянта про наявність мовчазної згоди кредитора із його звітами також спростовується матеріалами справи.

Отже, в ході апеляційного провадження скаржником не спростовано висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду, у зв`язку з чим вказана ухвала підлягає залишенню без змін.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду (в оскаржуваній частині) колегією суддів не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Яворського В.М. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 10.10.2019 у справі №922/3068/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.02.2020

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова