ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в і д к р и т т і п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

07 лютого 2020 року Справа № 926/241/20

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гурин М.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , м. Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЗЗІ КОРП», м. Чернівці

про розірвання договору оренди нерухомого майна від 25.10.2016 року.

В С Т А Н О В И В :

03.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЗЗІ КОРП» про розірвання договору оренди нерухомого майна від 25.10.2016 року.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказана позовна заява не підлягає прийняттю до розгляду, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Матеріали справи не містять підтверджень наявності в Ушакової Нелі Дмитрівни статусу фізичної особи-підприємця, крім того у договорі оренди нерухомого майна від 25.10.2016 року орендодавцем є фізична особа ОСОБА_1 .

Цивільний кодекс України не містить заборони щодо перебування у власності окремої фізичної особи нерухомого майна нежитлового призначення, яке використовується для здійснення підприємницької діяльності, тому сама особа - власник майна визначає, у якому статусі вона відчужує чи передає в оренду вказане майно.

За змістом частин 1-3 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини 1 статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Положеннями статтей 25, 26 вказаного Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

У даних правовідносинах позивачем є фізична особа, фактично такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, вирішення спору щодо вимог позивача про розірвання договору оренди нерухомого майна від 25.10.2016 року, укладеного позивачем, як фізичною особою, порушує права та охоронювані законом інтереси саме фізичної особи, яка не може бути учасником у господарському процесі, що в свою чергу також свідчить, що спір не підвідомчий господарському суду.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Положеннями частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює заявнику про те, що розгляд даної справи віднесено до цивільної юрисдикції.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. У порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства.

Отже, дана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом цивільної юрисдикції.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЗЗІ КОРП» про розірвання договору оренди нерухомого майна від 25.10.2016 року.

До позовної заяви доказів сплати судового збору не додано, тому питання щодо його повернення вирішенню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОЗЗІ КОРП» про розірвання договору оренди нерухомого майна від 25.10.2016 року.

Додаток: позовна заява з долученими матеріалами на 19 арк.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.02.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст.175, 235, 255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М. О. Гурин