РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.02.2020Справа № 910/16792/19

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (вул. Гната Юри, буд.9, к. 414, м. Київ, 03148) до Дочірнього підприємства «Аромат» (вул. Івана Мазепи, 10, м. Київ, 01010) в особі Філії «Ніжинський міськмолзавод» (вул. Борзнянський шлях, 68, м.Ніжин, Чернігівська обл., 16600) про стягнення заборгованості у розмірі 108446, 01 грн,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмежено відповідальністю «Сервіс-Чемпіон», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Аромат» в особі Філії «Ніжинський міськмолзавод», в якому просить суд стягнути з стягнути з Дочірнього підприємства «Аромат» в особі Філії «Ніжинський міськмолзавод» на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» 108446 грн 01 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн та витрати на професійну правничу допомогу у попередньо визначеному розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору перевезення та транспортного експедирування № 21062019 від 21.07.2019 внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 108446,01 грн, з яких: 98299,00 грн - основний борг, 1081,96 грн - інфляційні нарахування та 9065,05 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такої) подати заперечення на відповідь на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем 09.12.2019, Дочірнім підприємством «Аромат» - 11.12.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення та реєстр поштових відправлень.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено відповідачу філії «Ніжинський міськмолзавод» за юридичною адресою (вул. Борзнянський шлях, 68, м.Ніжин, Чернігівська обл., 16600) згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано не було, конверт з копією ухвали повернувся до суду із відміткою поштового повідомлення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 п. 4 с. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку"рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і не вручена підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Тобто неотримання відповідачем поштової кореспонденції, надісланої судом за належною адресою, залежало виключно від суб`єктивної поведінки сторони.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що неотримання листів з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем та повернення її до суду є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд справи у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

21.07.2019 між Дочірнім підприємством «Аромат» в особі директора філії «Ніжинський міскмолзавод» Дочірнього підприємства «Аромат» (замовник) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» в особі директора Костецького В.А. (виконавець) укладено договір перевезення та транспортного експедирування № 21062019, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання організувати перевезення автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж з пункту завантаження до пункту призначення, що вказані у заявці замовника, і видати вантаж уповноваженій особі замовника на його одержання (вантажоодержувача), а замовник в свою чергу зобов`язується прийняти належним чином надані послуги з перевезення та експедирування вантажу та сплатити за них плату, визначену в заявці та погоджену сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 10.1. розділу 10 договору даний договір набирає законної сили з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного календарного року та за згодою сторін може бути продовжений на наступний термін.

Згідно із п.п. 4.1.1. п. 4.1. розділу 4 договору виконавець зобов`язаний при відсутності умов, що перешкоджають виконанню даного договору, підтвердити заявку замовника та організувати перевезення та забезпечити прибуття транспортних засобів в пункт завантаження, для виконання заявок замовника, по типу, в кількості та за характеристиками, потрібних для перевезення вантажу, зазначеного в заявці, враховуючи специфіку вантажу.

Замовник зобов`язаний оплачувати виконавцю вартість наданих послуг з перевезення вантажів відповідно до цього договору, а також відшкодувати документально підтверджені додаткові витрати, понесені виконавцем в інтересах замовника в цілях виконання цього договору та погоджені з останнім (п.п. 4.3.4. п. 4.3. розділу 4).

За умовами п. 5.7. розділу 5 договору підставою для здійснення замовником розрахунків за отримані послуги згідно з цим договором є підписаний сторонами акт приймання-передачі виконаних робіт, що складається виконавцем на підставі товарно-транспортних та видаткових накладних (з відповідною відміткою замовника та вантажоодержувача).

Відповідно до п.п. 5.1.-5.5. розділу 5 договору розрахунки за перевезення й організацію перевезень вантажів здійснюється в розмірі й у відповідності до умов, викладених в заявках на кожне перевезення, що є невід`ємними частинами договору. Оплата здійснюється в національній валюті України - в гривнях. Протягом трьох робочих днів після здійснення перевезення виконавець передає замовнику всі оригінали документів, які підтверджують перевезення та передачу вантажу вантажоодержувачу, рахунок-фактуру та два примірники акту приймання-передачі виконаних робіт, підписані виконавцем, що складаються виконавцем на підставі товарно-транспортних та видаткових накладних (з відповідною відміткою замовника та вантажоодержувача). Оплата проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування замовником коштів зі свого розрахункового рахунку на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше семи банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Датою оплати вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку замовника.

04.07.2019 позивачем та відповідачем складено і підписано акт надання послуг № 3667 про виконання виконавцем робіт (надання послуг), за умовами договору перевезення та транспортного експедирування № 21062019, на суму 103999,98 грн з ПДВ, 11.07.2019 - акт надання послуг № 3852 на суму 166399,97 грн з ПДВ, 18.07.2019 - акт надання послуг № 3995 на суму 108500,00 грн, 25.07.2019 - акт надання послуг № 4124 на суму 151900,00 грн з ПДВ, 01.08.2019 - акт надання послуг № 4225 на суму 151900,00 грн.

За вказаними актами надання послуг позивачем виставлені до сплати відповідачу відповідні рахунки за № 3808 від 04.07.2019, № 4014 від 11.07.2019, № 4166 від 18.07.2019, № 4307 від 25.07.2019, № 4375 від 01.08.2019.

Згідно даних оборотно-сальдової відомості позивача за період з 12.08.2019 - 30.11.2019, даних бухгалтерського обліку позивача та акту звіряння взаєморозрахунків за період з 01.07.2019-21.11.2019, складеного позивачем, за відповідачем наявна заборгованості по договору у розмірі 98299,95 грн.

Відповідно до п. 6.1. розділу 6 договору за порушення умов даного договору сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому умовами цього договору та нормами діючого законодавства України.

Згідно із п. 5.8. розділу 5 договору в разі порушення термінів оплати, встановлених пунктом 3.4. цього договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення платежу від неоплаченої суми.

05.11.2019 позивачем на адресу відповідача направлено претензію про сплату заборгованості.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає про порушення відповідачем умов договору щодо повної оплати наданих послуг, останнім частково сплачено за договором 584400,00 грн, при цьому заборгованість складає 98299,00 грн у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України).

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно із ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами встановлено, що між сторонами укладено договір перевезення та транспортного експедирування № 21062019 від 21.07.2019, за умовами якого позивач зобов`язався організувати перевезення автомобільним транспортом довірений йому відповідачем вантаж з пункту завантаження до пункту призначення, що вказані у заявці замовника, і видати вантаж уповноваженій особі замовника на його одержання (вантажоодержувача), а замовник в свою чергу зобов`язується прийняти належним чином надані послуги з перевезення та експедирування вантажу та сплатити за них плату, визначену в заявці та погоджену сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт.

Позивачем виконано умови договору в частині надання послуг транспортних послуг перевезення та експедирування на загальну суму 682699,95 грн, що підтверджується актами надання послуг, які підписані відповідачем без зауважень та застережень із відміткою про відсутність претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

На виконання зобов`язань відповідача щодо оплати наданих послуг останнім виставлено до сплати відповідачу рахунки за № 3808 від 04.07.2019, № 4014 від 11.07.2019, № 4166 від 18.07.2019, № 4307 від 25.07.2019, № 4375 від 01.08.2019.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не здійснено повної оплати наданих послуг у зв`язку з чим наявна заборгованість у розмірі 98299,95 грн. Доказів сплати повної вартості наданих послуг відповідачем надано не було, заперечень щодо пред`явлених позовних вимог також не надано.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи порушення умов укладеного між сторонами договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за надані послуги, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 98299,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 552 Цивільного кодексу України визначено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Законодавчо кредитор має право вимагати від боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повернення не тільки основного боргу, а й сплати пені, та інфляційного нарахування.

Позивачем до сплати відповідачу нараховано суму пені у розмірі 9065,05 грн та інфляційні нарахування у розмірі 1081,96 грн.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 1081,96 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В частині нарахування пені судом проведено належний розрахунок, за яким сума пені складає 8973,49 грн враховуючи, що за актом № 4225 від 01.08.2019 сплата коштів за надані послуги мала бути здійснена у строк до 12.08.2019, у зв`язку з чим нарахування штрафних санкцій має місце з 13.08.2019.

Заперечень щодо вказаних нарахувань відповідачем не надано.

Крім того, позивачем заявлено також позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму судових витрат, пов`язаних зі сплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2019 між адвокатом Фастовець В.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» укладено договір № 13 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в справі щодо захисту прав та інтересів останньої, передбачених чинним законодавством України, зокрема в судах, з питань судового врегулювання спору, який виник у зв`язку з невиконанням обов`язків Дочірнього підприємства «Аромат» та філії «Ніжинський міськмолзавод» ДП «Аромат» по договору перевезення № 21062018 перед ТОВ «Сервіс-Чемпіон», а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

За умовами п.п. 3.1. п. 3 вказаного договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) за домовленістю сторін.

В той же час позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, а також належних доказів сплати позивачем визначеної вартості послуг із надання правової допомоги.

Враховуючи наведене судом не вбачається підстав для відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням позивачу правової допомоги у розрізі розгляду вказаної судової справи.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню з покладенням на відповідача у справі судових витрат зі сплати судового збору, на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 120, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Аромат» (вул. Івана Мазепи, 10, м. Київ, 01010, ідентифікаційний код 30737268) в особі Філії «Ніжинський міськмолзавод» (вул. Борзнянський шлях, 68, м.Ніжин, Чернігівська обл., 16600, ідентифікаційний код ВП 26438127) на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (вул. Гната Юри, буд.9, к. 414, м. Київ, 03148, ідентифікаційний код 33944030) заборгованість у розмірі 98299 грн 00 коп, пеню у розмірі 8973 грн 49 коп, інфляційні нарахування у розмірі 1081 грн 96 коп та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1919 грн 38 коп, а всього 110273 (сто десять тисяч двісті сімдесят три) грн. 83 (вісімдесят три) коп.

3. В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2020.

Суддя В.О.Демидов