УХВАЛА

м. Київ

03.02.2020Справа № 910/1023/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерелектро» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська кабельна компанія» заборгованості у розмірі 23515,10 грн., яка виникла у зв`язку з порушенням боржником строку виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № 675-ТД від 14.02.2017

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерелектро» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська кабельна компанія» заборгованості у розмірі 23515,10 грн., яка виникла у зв`язку з порушенням боржником строку виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № 675-ТД від 14.02.2017.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

14.02.2017 між сторонами укладено Договір № 675-ТД від 14.02.2017 (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язується поставити і передати у власність відповідача кабельно-провідникову та (чи) іншу електротехнічну продукцію, а відповідач зобов`язується прийняти продукцію і вчасно сплатити позивачеві її вартість. Тип, марка і кількість продукції вказується в рахунках-фактурах та/чи накладних, наданих відповідачеві на кожну окрему продукції (п.1.1. Договору).

У поданій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерелектро» зазначає, що здійснило поставку на загальну суму 360 192,04 грн., проте відповідач вартість поставленого позивачем товару у визначений договором строк оплатив частково, сплативши 336 676,94 грн., внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 23515,10 грн.

Згідно п. 3.4. Договору в підтвердження факту отримання продукції відповідач зобов`язаний поставити підпис на накладній та передати позивачеві з оригіналом довіреності.

Датою постачання вважається дата фактичного отримання продукції уповноваженим представником з оформленими видатковими накладними (п. 3.5. Договору)

Утім, доказів на підтвердження поставки продукції, з яких би вбачався факт отримання продукції та їх вартість, позивачем не надано.

Зокрема, на підтвердження заборгованості відповідача позивачем до матеріалів справи надано акт звіряння взаємних розрахунків, який не підписаний сторонами, а тому не може бути належним доказом факту отримання продукції.

Згідно ч.2 ст.150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, до заяви не додано зокрема доказів на підтвердження поставки продукції, у зв`язку із чим із поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника за поставлений товар на підставі поданих документів, наявності та безспірності грошової заборгованості за вищевказаним договором у заявленому розмірі, що є обов`язковим для задоволення судом заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ст.ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи у сукупності все викладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 23515,10 заборгованості, на підставі п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник може звернутися до суду з такими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням при цьому вимог ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 76-78, 86, ч. 2 ст. 150, п. 8 ч. 1 ст. 152, 153 ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерелектро» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська кабельна компанія» заборгованості у розмірі 23515,10 грн., яка виникла у зв`язку з порушенням боржником строку виконання грошового зобов`язання за Договором поставки № 675-ТД від 14.02.2017 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 03.02.2020.

Суддя К.В. Полякова